1^0. 4] KILDESKRIFTER TIL DEN LAPPISKE MYTHOLOGI. 57 



dem, saa kom Noide-gadzerne til drængen igien, og bad hannem 

 at hånd skulle annamme Noide konsten med Een god villie, thi 

 det bør hannem at være Noid lige som hans forfædre hvilcken som 

 vare alle gode Noider, men drængen sagde Endda nei, at hånd 

 vill icke lære Noide-konsten, for den besværd, og fare, der er hos. 

 Da loffte Noide-gaclzerne at de skulle pine og plage hannem 

 ynckelig og gruvelig, ind til at de skulle dog tage hans lif paa 

 paa det siste, naar hånd vild End nu icke annamme Noide-konsten, 

 saa blef drængen atter siug, gal og af sindige igien, saa de maatte 

 holde vagt paa hannem baade nat og dag, hånd vilde dræbe folk 

 og løbe til skougen, og om de bandt hannem saa sled hånd sig 

 straxt løs igien, saa de viste sig ingen Raad for hannem meere, 

 thi den Noid som til forn hafde hiulpet hannem var og bort Reist, 

 I det første som Noide-gadzerne aabenbarede sig for hannem, 

 saa var de deilige og klæde i finne klæder, men siden som hånd 

 blef siug og gall, for at hånd vilde icke anname Noide-konsten, 

 saa var de Dievele altid hos hannem Nat og dag morgen og afften, 

 i adskillige Diurs og besters lignel>Ie, for at forfærde hannem, saa 

 som i fiskers ligne]/5er, i ulve og biørns i otters, Reffs, i Rein og 

 Kuv, i faars og gieders, vædre, bucker og hunds ligne]/5e, de lode 

 som de vilde dræbe og æde hannem op, og tage hannem bort, og 

 hånd bekiente self at Dievelen hafde lenge siden taget hannem 

 bort, men Dievelen sagde sig, at icke kunde tage hannem bort, 

 for den skyld at drængen var døbt i den hellig trefoldigheds 

 nafn, og der fore kunde hånd icke tage hannem bort sagde hånd, 

 der hans slegt og søster i laxe fiorden var nu saa beklemt med 

 denne dræng og viste icke Raad eller midel til at hielpe hannem 

 meere, og icke heller kunde nogen formaa at hielpe hannem 

 meere med sin konst, thi Dievelen vilde icke meere lyde sine Noider 

 og vige for dem, de lod og sagde de nogle gange deris sogne 

 Præste bede for hannem i Kircken, men det hi.-ilp drængen intet, 

 aarsagen var dette at de sætte ingen tro der paa, at det skulle 

 hielpe hannem, og de icke heller sagde Præsten hvordan hans 

 siugdom var, og icke heller aarsagen til hans siugdom, og der for 

 hialp det hannem icke. Og der de hafde hørt at der gick megen 



