No. 4] KILDESKRIFTER TIL DEN LAPPISKE ^lYTHOLOGI. 59 



forstyrer ald hans Noide-gadzer sagde drengen, men paa det siste 

 blef dog drengen aldelis fri for Noide-gadzerne, og saa blef hånd 

 gandske frisk og sund igien, saa hånd aldrig fornam meere til 

 Noide-gadzerne, 1712 fandt ieg den samme dræng i Laxefiorden 

 igien og talte med hannem og læste for hannem, og saa, og da 

 var hånd gandske frisk og sund igien ligesom Et andet menniske, 

 og siden har ieg altid fundet hannem hvert aar, og hånd er ved 

 sin fulde fornufft og fyrighed lige som tilforn. 



Om Hans Mortenssøn i Thanen, som Noide-gadzerne 



kom og til. 



Peder Nielssøn i Thanen som er Niels Mickelssøns Elste søn har 

 Een stiff søn som hedder Hans Mortenssøn Et barn paa 14 aar gi.: 

 som Noide-gadzerne kom og til, men Prousten Hr. Ludvig Christian 

 Paus i Vadsøen hialp hannem der i fra med guds ords krafft. som 

 er først at den lile dræng og Peder Nielssøns tieniste dræng vogtet 

 Reiner om natten 1712 om Høsten, der Natten var meget mørck, 

 saa gick de paa hver sin sted at vogte Reinen drængen og barnet 

 der nu den lile dræng var alene uden en hund eller to var med 

 hannem, da hørde hånd først at det skræg nær hos hannem nogle 

 gange som Een Rybe fugel, men dette agtet hånd icke, paa det 

 siste begynte det at skrige paa adskillige maader og med mange 

 slags stemmer, og kom nærmere til hannem og hunden beg^^nte at 

 giø og stride der imod, i det samme kom der saa mangfoldige af 

 de smaa Dievele Noide-gadzerne omkring hannem og siuntis som 

 smaa mennisker for hannem, og bød sig straxt til at hånd skulle 

 tage dem i sin tieneste de vild lære hannem Noide4\Onsten, thi de 

 ere hans arff. Odel og Eiedom, saa de ere hannem til faldne effter 

 hans fader og andre af hans slegt som ere døde, thi de have til 

 forn tient hans forfædre, slegt, og hans fader, og der for bør det 

 hannem nu at tage dem i tienisten, og anname Noide4<onsten, de 

 vild giøre hannem til Een yperlige Noid, lige som hånd kand hielpe 

 baade sig self og andre lige som hans forfædre haver giort, men 

 drængen var ung og hafde ingen forstand paa hvad det skulle 

 være, saa hånd var kund alleniste bange for dem, og vilde flye 

 bort og torde icke sige nogen ting, hvilcken Nei eller Ja, Der de 



