No. 4] KILDESKRIFTER TIL DEN LAPPISKE MYTHOLOGI. 65 



meente hånd, gud hielpe mig, nu vild di/?e folck dræbe mig i denne 

 dall og fovjSe tenckte iiand der hånd saag at de førte hannem hen 

 imod denne for/S'e, hånd vildet og gierne vende sig om at gaa hiem, 

 men hånd fick icke, thi de drog hannem med sig, og icke heller 

 kunde han naa Jorden med sine føder, fordi at de holt hannem 

 op i veiret i fra Jorden og førde hanem saaledis med sig, saa be- 

 gyndte hånd, at læ,?e fader vor, sagte for sig self der hånd saag 

 at hånd kunde icke slippe i fra dem sagde hånd self, og i det hånd 

 saa læste tog de og snode hannem om kring til bage og biet self 

 bagen for hannem, der hånd saag da til bage effter dem da var 

 de borte thi hånd saag dem icke meere, saa gick hånd siden hiem 

 til bagge, og da kom folckene imod hannem som søgte effter han- 

 nem, thi nogle af børnene der i byen hafde seet, at hånd foer op 

 til skougen eller gick og sprang som de siuntis, og de hafde sagt 

 folckene det, der for søgte de effter hannem, der hånd da kom til 

 folckene igien forfalde hånd hvorledis det var til gaaen med han- 

 nem, der hånd kom nu hiem, var hånd, lige som hånd var half 

 vidt lø/3 og half af sindig og blef icke lenge hiemme eller inde i 

 husedt, før End at hånd sprang ud igien, og rente ad skougen 

 igien, saa ingen kunde løbe hannem op eller naa ham saa skarpt 

 siuntis hånd at springe for dem, men hånd sagde self, at hånd 

 siuntis sig icke at røre sine føder og icke heller var hånd ved 

 Jorden sagde hånd, men der hånd sprang ud, da var der lige som 

 Nordmænder paa lyren som robte til hannem, og der hånd kom 

 ud, tog de hannem straxt fadt og leiede hannem imellem sig og 

 holt hannem Et langt styck oppe i fra Jorden og icke heller gick 

 de self paa Jorden men oppe i fra Jorden i lugten og førde hannem 

 adt skougen, og de hafde adskilligt i sine hænder, baade god mad 

 og dricke, sølf, guld og Krygds penge og bød hannem at hånd 

 skulle komme med dennem og blive hos dem, saa skulle hånd altid 

 faa saadah god mad og hærlige ting og leve altid i glæde og hær- 

 lighed, paa det siste saa slepte de hannem dog og hånd kom self 

 til bage, fordi at folckene løb effter og raabte eller og han kom i 

 hug at læse fadervor saa slap de hannem og, og saaledis giorde 

 de mangfoldige gange siden med hannem og hånd drogis lenge med 

 dem, og de v^are altid paa lyren og raabte og talte med hannem 



