No. 4] KILDESKRIFTER TIL DEN LAPPISKE MYT HOLOGI. 73 



hannem, og for svanttis bort igien, Da sad hånd End da i sin 

 Kiæris og Reinen gick frem, siden Kiørede hånd hiem om natten 

 til sin fader og iModer og sagde dem hvad Ry/3en hafde giort med 

 hannem, de bleve forfærdet og tenckte at Ry/5en var kommen paa 

 landet og vilde brænde og slaa i hiel, siden kom denne Mickel til 

 Vadsøen og viste folkene de huller som vare paa hans Røde koffte, 

 og sagde hvorledis at di/5e Ry/3er hafde giort med hannem som 

 hånd fant, hvilket hånd meente at skulle være Ryy^er, fordi at de 

 hafde Rydske klæder og støffler paa og deris sprog som de talle, 

 siuntis hånd og at skulle være Rydske sprog, di/5e huller paa hans 

 koffte vi/5ede hånd baade Præster og Præste qvinder og kiøbmænder 

 og alle andre Nordmænder, og hvem som vildet see det og ieg har 

 og seet de huller som var paa hans koffte, og saa om morgen 

 der effter at de hafde stunget denne Mickell, kiørede folck, der hen 

 at søge effter di/5e Røvere, paa den sted som hånd sagde at hånd 

 fant dem, men de saag ingen ting, og ej heller fod spor effter dem, 

 paa det samme sted, derfor kand mand mercke at det var kun 

 Dievelens fantasie og di/5e forbemelte perkel-gacher. 



1713 Om Julie natt var Peder Larssøn i Waranger op i marcken 

 og vogtet Reinen, saa sædte han sig ned at hvile sig lidet, og be- 

 gynte at falde i søffn, i det samme horde hånd, at det var Een 

 som Raabte til hannem og sagde tag dig nu vare, eller vogte dig 

 self, nu kommer de, hånd sprang op og saag om kring sig, men 

 hånd saag ingen, saa sædte hånd sig ned igien, lidet der effter 

 kom der saa mangfoldige om kring hannem a.'i Noide-gadzerne og 

 &.{ Perkel-gadzerne saa der var ingen Ende paa, thi de vare iblandt 

 hver andre Noide-gadzerne og Pærckél-gadzerne, og var der tuist 

 og strid imellem di/5e tuende slags gadzer, i hvem hånd skulle høre 

 til, og hvem som var hannem nærmeste paa slegtiget, og nærmeste 

 i byrd, som hånd self hørde. Een part af dem vare smaa og klæde 

 i finne klæder, og Een deel af dem vare store og klæde i Ry/5'e 

 klæder og støffler, men de vara i mangfoldige og utallige tall, saa 

 bød de hannem straxt til, at anname Noidekonsten og dem, Eenten 

 med det onde, eller med det gode, der er intet meere paa at giøre, 

 thi de og konsten ere hannem arveligen tilfalden effter hans for 



