No. 6] ARKÆOLOGISKE UNDERSØGELSER. 21 



Hojem og Flekstad paa Frosta. 



Paa Hojem var der yderst paa sletten vestenfor gaarden 

 ved begyndelsen af bakkerne en meget stor røs. Ifjor blev der 

 kjørt bort en hel del sten og grus herfra for at bruges til anlæg 

 af en vei, hvorved man var kommet ind til henimod midten. 

 Herved ble\' der fundet en mangefarvet perle af glas, som blev 

 indsendt til samlingen. Den blev først opdaget, da et læs blev 

 tømt paa veien, og det kunde derfor ikke sikkert siges, hvor den 

 havde ligget, Bortkjørselen blev derefter standset. I begyndelsen 

 af juni foretog jeg en undersøgelse af det, som var igjen af røsen. 

 Den var tilsyneladende meget stor, omtr. 16 X 12 m. i tverm. 

 Men det viste sig, at der baade paa den nordre og søndre side 

 var bergknauser, som var brugt til at give haugen et mægtigere 

 udseende. Navnlig paa sydsiden bestod den af en jevn, afrundet 

 fjeldknoU med ubetydeligt dække af sten og jord ovenpaa. Den 

 egentlige gravrøs bestod i en 4 — 5 m. bred gang fra vest til øst 

 mellem knauserne, som var fyldt med stene og grus. Til forskjel- 

 lige tider har der ogsaa været ført stene bort ; men oprindelig har 

 det hele havt udseende af en jevn, afrundet haug. Det viste sig, 

 at man ifjor maa være kommet ned til bunden i midten af røsen, 

 og perlen og det øvrige „rask", som det sagdes, at man havde 

 seet, hvoriblandt mulig kan have væ>ret brændte ben, er formo- 

 dentlig herfra. Lidt nordenfor fandtes nu i en kløft i bergbunden 

 en samling kul. Ellers iagttoges intet af betydning. 



Ved samme anledning undersøgte jeg en større røs paa Øvre 

 Flekstad. Den laa omtr. 1(X) m. vestenfor husene, var tilsyne- 

 ladende rund og omtr. 12 m. i tverm. Det viste sig imidlertid, 

 at man ogsaa her havde benyttet en paa den ene side jevnt af- 

 rundet bergknaus, som røsen var lagt op til. Den virkelige røs 

 var derfor meget mindre. Den bestod af sten, i liden gi'ad blandet 

 med jord; undergrunden dannedes af berget. Dybden ned til 

 bunden var i den midtre del 1,30 — 1,50 m. I sydøst for midten 

 fandtes paa bunden under et sterkt lag af flade stene en hel del 

 brændte ben i meget smaa stykker, spredt paa en strækning 

 af 1 m. De kan ikke have været nedsat i nogetslags beholder. 



