P. A. ØYEN. 



[1910 



havskvulpets indvirkning. Gjennem Buviken og Børsen præges 

 landskabet af de samme terrasseforhold. Og videre ved Viggen 

 træder ogsaa et vakkert terrasselandskab frem med de samme, for 

 de forskjellige terrasseniveauer karakteristiske træk, saavel de lavere 

 nær ved fjorden som de høiere længer oppe i dalen. Gjennem 

 Orkedalen har vi tidligere fulgt de selv samme terrasser. 



Sætter man nu kursen for selve Trondhjemsleden ligger Stads- 

 bygden foran som et stykke ørland med skogklædte høider rundt. 

 Men før man naar denne har man allerede passeret tilvenstre paa 

 sydsiden af fjorden endel bebygget, af løst materiale bestaaende 

 lavland. Og eftersom man nu fortsætter videre udover, ser man 

 ret hyppig paa begge sider af fjorden mere eller mindre fremtræ- 

 dende terrasserester. Da jeg sommeren 1897 reiste ud leden her, 

 slog det mig, hvormange træk i landskabet der her havde meget 

 tilfælles med, hvad jeg sommeren i forveien havde seet ved en 

 reise opad St. Lawrencefloden, aaserne i baggrunden og terrasse- 

 trinnene foran, kun manglede her de talrige, hvidmalede kirkebyg- 

 ninger, der gav det kanadiske landskab et saa eiendommeligt præg. 

 Reiser man med hurtigruten midtfjords udover, er det allerede for 

 den mere overfladiske iagttagelse af terrasselandskabet iøinefaldende, 

 hvorledes dette efterhaanden sænker sig i nordvestlig retning. 



Omgivelserne antyder her overalt en gammel bræbevægelse, 

 der i det væsentlige har fulgt fjordens retning. Allerede Keilhau 

 var opmærksom paa denne bevægelsesretning: „angaaende fric- 

 tions-phænomenet forekom det os utvivlsomt, at stødpynterne paa 

 denne kyst ligge mod øst og ONO, neml. iallefald saaledes, 

 at der ikke for disse striber kan være tale om noget særeget stribe- 

 system, udgaaende fra midten af den store halvøe nordlig ved 

 Trondhjems- fjorden"^). Øerne i fjorden viser, ved siden af tildels 

 ru former, denne skuring udad fjorden ofte meget smukt; ingen- 

 steds træder den kanske mereiøinene end paa holmerne og skjæ- 

 rene udenfor Beian. 



Ved Trondhj ems fjordens munding tiltrækker det vide og flade 

 Ørland sig mest opmerksomhed, og vi kommer derfor ogsaa her 



1) B. M. Keilhau: „Antegnelser paa en i 1847 foretaget geognostisk reise 

 gjennem Østerdalen og en deel af Trondhjems stift" (manuskript). 



