80 P- A. QYEN. [1910 



men forholdsvis liden, længde indtil 14 mm. Snart en noget slan- 

 kere form, snart en noget kortere. 



Macoma iorelli Steenstr. var. forekom i et ganske lidet, sam- 

 klappet eksemplar af en formtype, der vistnok staar hovedtypen 

 meget nær, om end ikke er helt identisk med denne. 



Lunatia groenlandica Beck. 



0,68 m. 



Her bør udskilles en egen overgangszone mellem det under- 

 liggende ler med Portlandia arctica og det overliggende ler med 

 Arca glacialis. Karakteristisk er, at 



Yoldia hyperhorea Lov. var., der ogsaa findes i de dybere- 

 liggende lag i rækken, tiltager i størrelse opover og vistnok naar 

 sin maximumstørrelse inden denne afdeling. 



0.66 m. 



Denne nedre zone, med en udpræget forekomst af Portlandia 

 arctica Gray, kan -skilles i et høiere niveau {/3) og et lavere («). 



a. bestaar af gulgraa, fin, men temmelig sandblandet ler, til- 

 dels med en noget blaagrøn farvenuance, og denne afdeling fører 

 Portlandia arctica, var portlandica i en længde af 15 mm. 



/5. bestaar af et lignende ler som « og fører ligeledes Port- 

 landia arctica, var. iwrilandica, men i forholdsvis smaa former, 

 mindre end i «. 



0,50 m. 



Denne nederst tilgjængelige del af lermassen, til lergrubens bund 

 eller profilets basis, udgjør en 



Modiolaria-afdeling, idet M. nigra Gray her var det mest 

 fremtrædende ledefossil, i det fine, graa, lidt grønliggule ler, der 

 tildels var noget oxyderet i mere brune farvenuancer; der fandtes 

 tillige en hel del indtil valnødstore marleker og tildels mere uregel- 

 mæssige former. 



Modiolaria nigra Gray forekom her meget talrig i former, 

 der saavel i form som størrelse og skulptur svarer meget nær til 

 den af Jeffreys afbildede'). Den var tildels meget sammenpresset og 

 derfor ofte brukken, men ellers i hele, samklappede eksemplarer. 



1) Jeffreys: British Conchology, PI. 28, fig. 4. 



