106 P. A. ØYEN. [1910 



har en noget vekslende mægtighed, 1 — 2 m., udmerker sig særlig 

 ved forekomsten af 



Siphonodentalium vitreum Sars, dels i den mere normale 

 formtype og dels i va7\ striata. Desuden forekom her ogsaa 



Yoldia hyperhorea Lov., af længde 41 mm., i noget limatula- 

 lignende, men vakre former, og 



Axinus fiexuosus Mont. ganske almindelig. I de lavere dele 

 en lignende kredsrund form som i det underliggende ler, men høiere 

 op den mere normale med sterkere fremtrædende caudalfold. 

 Desuden forekom 



Bucmium Jiydrophanum Hanck. formå typica, af længde ca. 

 44 mm. og mindende i høi grad om den af Sparre Schneider paa 

 100 favnes dyb ved Vadsø skrabede formtype. 



5. Derover kommer saa i gradvis overgang og direkte fort- 

 sættelse en mere blaagraa eller tildels graa ler med forøvrigt samme 

 petrografiske egenskaber og samme faunistiske karakter, naar und- 

 tages at her forekommer enkeltvis 



Arca glacialis Gray formå typica. 



Denne knapt 1 m. mægtige afdeling kan derfor udskilles som 

 en overgangszone til 



6. Den egentlig J.fm- førende afdeling, der nu følger i en 

 mægtighed af iVg — 2 m. Den begynder i den nedre del med et 

 par i — 2 dm. tykke sandlag, bestaaende af fin sand, med et 

 2 — 3 cm. tykt lerskikt imellem, og den afsluttes opad af et fuld- 

 stændig lignende fænomen, to sandlag med et mellemliggende ler- 

 skikt af tilsvarende mægtighed som i den nedre del. Desuden 

 forekommer omtrent i midten eller muligens lidt lavere et 2 — 3 

 dm. tykt sandskikt af samme slags sand som de tidligere nævnte. 

 Endvidere sees saavel under som over denne midtzone enkelte 

 tynde, mere eller mindre sammenhængende sandskikter. Ellers er 

 afdelingen en udpræget lerafsætning med 



Arca glacialis Gray tildels i hele, samklappede eksemplarer. 

 Den forekom, dels i den relativt korte og høie varietet, af længde 

 14 mm. og høide 10 mm., og dels i en mere slankbygget form, af 

 længde 11 mm. og høide 7 mm. Desuden forekom 



