188 ^- A- ØVEN. [1910 



Ekre og Dale. 



Ved elven, 78,5 m. o. h., mellem Ekre og Dale, fandt jeg i 

 begyndelsen af august 1901 et ras af blaagraa, tildels noget grønlig- 

 gul, nogenlunde fin, men lidt fint sandblandet ler, og under raset 

 stak den faste lervæg frem i dagen. Leret viste sig fossilførende 

 med følgende arter: 



Myiilus edulis Lin. Mere sjelden. 



Leda pernula Miill. Almindelig, men liden og tyndskallet, ikke 

 sjelden med sammenklappede skaller. 



Cardium echinatum Lin. Almindelig. 



Cyprina islandica Lin. Sjelden, liden og tyndskallet. 



Macoma calcaria Chemn. Talrig, men liden og tyndskallet, 

 ikke sjelden med hele, sammenklappede skaller. 



Mya truncata Lin. formå typica almindelig. 



Littorma littorea Lin. formå typica fandtes i et enkelt, lidet 

 brudstykke, der viser indbugtning af sidste vindings øvre del, men 

 tilhører et forholdsvis lidet eksemplar. 



Aporrhais pes pelecani Lin. var sjelden og liden. 



I universitetets glacialsamling opbevares, sandsynligvis ogsaa 

 fra denne elvemæl, Polytropa lapillus Lin. 



Lerraset var overgroet med frodig voksende Tussilago indtil 

 3 — 4 m. over elven. Over det fossilførende ler saaes i terrasse- 

 kanten fin sand i en mægtighed af 3—4 m. 



Nedenfor Dale har man en stor mo, ca. 95 m. o. h. Og ved 

 Dale sees en terrasse, som hæver sig ganske svagt indtil ca. 1 18,7 

 m. o. h. Og videre opover findes saa terrasser i flere trin. Saa- 

 ledes har man f. eks. i omegnen af nedre Hemvegplads endnu et 

 udpræget marint terræn i en høide af omkring 130 m. o. h. Den 

 øverste Hemvegplads 181 m. o h. ligger ogsaa paa en udpræget 

 terrasse. Men endnu synes man at maatte søge selve den høieste 

 havgrænse omkring eller vel 20 m. høiere op, muligens henimod 

 210 m. o. h. Mine aneroidmaalinger fra dette sted er imidlertid 

 ikke helt tilfredsstillende. Saa meget er imidlertid sikkert, at man 

 her naar en høieste havgrænse af vel 200 m. o. h. 



