Tvpiine Asplenier, deras affiniteter och geuesis, 1 o 



uppåt och ilc'ss längd iir lika ini'(l eller [lii sin höjd S2'/j gang'or större än 

 bredden. 



Antalet bladsegment är, som bekant, hos .1. 7V/r//f*;»fl»('s mycket stort. 

 Hos ^1. Germanicmn träftar man mycket sällan och blott hos särdeles magra 

 former endast 3, vanligen deremot 5—9 och hos kraftigare plantor intill 11, 



« 



högst 12 primära segment med inberäkning af terminalsegmentet, som genom 

 närvaron af en eller flera gröfre tänder visar benägenhet till ytterligare; del- 

 ning. Hos A. scpfontriouale består bladskifvan stundom blott af ett enda 

 ofullständigt deladt segment eller ock eger den, såsom vanligen hos kraftigare 

 plantor är fallet, förutom detta ett, mindre ofta två andra, ytterst sällan ett 

 ofullständigt tredje ') primärsegment utvecklade. A. Ruta muraria förhåller 

 sig beträtiande jjrimärsegmentens antal fullkomligt som A. Gcniiaii/cniii ; inom 

 nordligare trakter, t. ex. Skandinavien, synes dock medelantalet knappast vara 

 så stort som hos denna. 



Angående primärsegmentens förhållanden i (Ifrigt torde relationen 

 mellan A. GerDiauiciuii och de trenne andra formerna vara i vissa fall mindre 

 påtaglig än i hittills anförda punkter. A. Triclioiiiaites eger, som bekant, 

 nästan alltid odelade och endast svagt naggade, för öfrigt mycket koi"t skaftade, 

 rundade eller ovala segment. Hos A. scpfcnirionale finner man de ganska 

 långt skaftade, smalt vigglika eller lineala, framtill )i;terst skarpt sågade pri- 

 märsegmenten antingen enkla, eller ock är det nedre af dem eller båda i öfre 

 kanten försedt med ett sekundärt, ofta långt skaftadt segment af nyssnämnda 

 form, hvarjemte man i umlcrkantcn närmare spetsen oftast träffar en längre, 

 1-nervig fliktand, som, ehnni mycket sällan, kan vara ersatt af ett andra se- 

 kundärsegment ^), dock ofullständigt afskildt. Af A. (rcrjiianicn»!, som med 

 hänsyn till segmentens mer eller mindre bredt vigglika form, deras tydliga 

 ehuru icke just skarpa tandning samt längdi'ii af deras skaft synbarligen in- 

 tager en förmedlande ställning till sistnämnda arter, iinnas nu tvenne, för öfrigt 

 med hvarandra fullständigt sammantlytandc former, af livilka den ena har en 

 enkelt pardelad, den andra en netltill diililieli pardelail skiiVa. ' I los den förra 

 formen äro antingen alla segmenten i träinre liälilen endast ojemnt tandade 



' ) Detta har iakttafjits pä exjil. frän Karls]iaimi i kommendör G. E. IIvltén-Cavalui 

 liurb. Kn sorus satt dock .ständifft nedom den punkt, der torniinalscginentct delat sig. 



') Detta förhållande liar iakttagits hos de nämnda expl. från Karlshamn samt hos ett 

 annat frän Ilabo i Vestergötland (äfveu detta i kDiDniendör IIvltkn-Cavai.i.it lurb ). 



