24 



Sv. Muil-pocl;. 



A. TrirlniDunicfi. 

 celler, som endiist till följd af sin i 

 tvärsnitt rundade form Icmna myekc'^ 

 trånga interecllularruni (Mnellan sig. 

 Klorofyll finnes endast hos blad i yngre 

 stadier. — Endoderniis är tydlig och 

 bildad af langsti'äckta, starkt plattade 

 celler. 



') På tnl om A. Ileufleri Reuh. yttrar 

 LüKitssEN (auf. arh. p. 255), att hos A. Gcr- 

 mnniniDi redan inom den bruna zonen "die 

 sclerotische 'Rinde' sicli zuletzt auf die 

 tjleiolie Eiifensoliaft beluiltende Epidermis 

 reducirt"', en upps;ift som jag', ehuru ett 

 stöi're lUiiterial priifvats. ieke funnit lie- 

 kriiftad. 



Fibrovasalsträngen, som från rlii- 

 zomcts kärlknippenät inlöper i blad- 

 skaftet, bildar under hela sitt förlopj) 

 en i tvärsnitt nästan alldeles regel- 

 bundet cirkelformig tigui'. De tvenne 

 af Ho("'inet omslutna, vid insertions- 

 piinkteii skilda, svagt halfmånformiga 

 xylemsträngaine ITirena sig redan vid 

 en hfijd af ii — ö nmi (dxaidTir liiad- 



A. GcniKiriicioii. 

 tunnväggiga och klorofyllförande grund- 

 väliiaden är ej så skarp som hos A. 

 sept.; öfvergången sker dock vida liasti- 

 gare än hos A. Trich. samtidigt med 

 att väfnadernas ditterentiering är star- 

 kare äii hos denna. C'ellerna i den 

 klorofyllförande grnndväfnaden äro np]»- 

 till på bladskaftets framsida föga lång- 

 dragna eller isodiametriska — aldrig 

 sträckta i radial i'iktning — samt något 

 tätai'c sammanslutna än annorstädes. 

 För öfrigt ega de allt igenom mer eller 

 mindre långsträckt cylindriska formei' 

 och bilda genom afrundade ändar samt 

 genom starkare eller svagare böjningar 

 eller, såsom midt för den klyföjipnings- 

 fJirande öfverhuden, genom korta och 

 atrundade utskott en lucker eller något 

 spongiös väfnad, hvilkens intercellulära 

 system dock ej är på långt när så. 

 utveckladt som hos A. sept. — J]ndo- 

 dermis är ganska tydlig och liildad af 

 temligen starkt plattade ccUer. 



') Se liär bredvid under A. Tricliom. 



Fibrovasalsträngen bildar på tvär- 

 snitt genom bladskaft(>ts nedre hälft 

 en nästan regelbundet cirkelformig 

 iigur, som högre u]ip nästan alltid 

 l)lir något utsträckt i riktning åt bla- 

 dets kanter och således mer eller min- 

 dre elli|)sfbrmig. De båda svagt hali- 

 iiianformiga xylemsträngarne förena sig 

 redan vid ei\ iu"ijd af ett pai' mm till 



