TvPinie Asjileniin-, 'leras at'fiiiitetor och {»enesis. 



43 



vara en egen art, etr aiiragaiide, som i'iiicllertid redan på grund af den ytterst 

 inskränkta t'(")rekomston eger högst ringa sannolikhet för sig. 



l'ndi'r siiilann förhallanden t)lifva följande omständigheter af synnerlig 

 vigt. 



Sporangierna visa sig nemligcn rill vida större del än Ikis närstående 

 arter hafva stannat pä tidiga utvecklingsstadier och iiysa antingen inga eller 

 förkrympta och innehållslösa samt delvis desorganiserade sporer. Ofriga spor- 

 angicr utmärka sig liksom hos A. (iorrmwicum genom mindre rvmd än hos 

 närstående arter, genom en svagare ntltildning af ringen och, som det svnes, 

 genom en mindre grad af elastieitet hos densamma, hvarigenom också största 

 antalet sporangier frirblifvit oöjijmade, trots det att en intensiv brunfärgning 

 .såväl hos ringen som hos sporerna gei' vid handen, att det icke saknats tid 

 tor deras fullständiga ntveckling. Sporerna i dessa sporangier iiro mestadels 

 antingen starkt föi-krympfa o(di ofta nog förenade till större eller mindre, oform- 

 liga khnii])ar eller ock äri) de fria sinsemellan men innehållslösa och af mvcket 

 vexlande form. Slutligen äro i en del sporangier en större eller mindre mäuy-d 

 sporer såväl till form o(di storlek samt cxosporiets skulptur som äfven genom 

 närvaron af inncdiall sa (ifvereusstämmande med dem hos närstående artei", att 

 de få anses fullt normala. Sporliildningen är pa det hela taget märkhart bättre 

 än hos A. Gnniaiiic/iiii men är doek tydligen i hög grad försvagad. 



Då nu härtill kommer, att A. Huta iiniraihi enligt exemplar i (\ IIakt- 

 M.\N.s herl). förekommer på Grål)ergct vid Getie, och att äfven A. sc.pfrviriniiuli 

 enligt benäget meddelande af adjunkt Ron. Hartman finnes pä samma punkt, 

 synes mig detta vara omständigheter, som i förening med d(>t föiut sagda l)e- 

 rättiga till slutsatsen, att i fråga varande form äi' en bastard af A. Buftt iini- 

 idi/ri och .1. i-eptentrionah', en uppfattning, som å andra sidan utgih' den enda 

 naturliga förklaringen till de nämnda i'gendomlighetei'na hos denna form, sasoni 

 dess intermediära ställning i förhallande till två väl skilda aiter, dess sti'iilitet 

 och dess mycket sparsamma f/lrekomst. 



Sporbildningen är. såsom nämnts, rikan; än Ikjs A. (jiniiKiiiiciim, en om- 

 ständighet, som är af inti'csse, emedan den tyder på, att en .sats, som jag viil 

 ett föregående tillfälle uttalat '), ilfven inom Pteridophyternas afdelning eger 



'j Sv. .MnmiECK, Studier öfver kritiska kiiilviixtformer. 1 rotentilla, (o'upj) Axilliflcii;c 

 Lehm. (Botan. Notis. 1890, p. 230—31). 



