Hans Tedin. 



gande resultat, hvartill föregåenrle forskare kommit, boro enl. honom ') icke 

 på felaktiga iakttagelser utan fastmera pä en för långt drifven generalisering 

 af dessa. Genom sina undersökningar fastslog han en bestämd skillnad mellan 

 epidermis, kork och "Borke" eller "rhytidoma". Bildandet af fjäll ("Schuppen") på 

 stammarnes yta beror ej blott och bart derpå, att de yttersta barklagren förtorka 

 och sönderslitas, utan på utvecklingen af nya cell-lager, som antingen sjelf ome- 

 delbart bilda nämda fjäll, eller ock medelbart ge upphof till de samma genom 

 afskiljande af vissa delar af barken. I förra fallet försiggår nybildningen utan- 

 för "der Zellige Hülle" och har till resultat ett korklager, i senare fallet är 

 platsen för densamma belägen längre in, på större eller mindre afstånd från 

 epidermis, och "rhytidoma" bildas. 



Hanstein's "Untersuchungen über den Bau und die Entwickelung der 

 Baumrinde" *) utgör åtminstone i visst afseende så att säga en fortsättning af 

 Mohl's arbete. Han framhåller skillnaden mellan den af vegetationspunktens 

 meristem direli bildade ^^rimära harken och den sekundära^ som utgöres af 

 bastknippena ocli allt, hvad som efter eller med dem alstras af kam biet. För 

 öfrigt innehåller arbetet en utförlig redogörelse för variationerna i peridermats 

 och rhytidomats uppkomst hos ett större antal växter. 



En rikhaltig literatur har sedermera uppstått, hvilken emellertid till vä- 

 sendtlig del sysselsätter sig med den sekundära barken. De arbeten, i h vilka 

 detta uteslutande är fallet, förbigås här, och endast de må i korthet onniämnas, 

 hvilka mera ingående behandla äfven den primära. 



o 



Ar 1875 utkom under foi'm af "Inaugural-Dissertation" af R. Mijller ett 

 litet arbete med titel: "Die Rinde unserer Laubhölzer" ^). Obetydligt till om- 

 fånget erbjuder det icke heller i afseende på innehållet något, som är af sär- 

 skildt intresse. 



Vesque lemnar genom sin ofvannämda "Memoire sur l'anatomie comparée 

 de récorce" ett synnerligen värdefullt bidrag till kännedomen om barkens ana- 

 tomi. Äfven den primära barken egnar han ett särskildt kapitel. Homogen 

 kallar han den, dä den utgöres af endast ett slag väfnadsbildande element. 

 Den är dä alltid parenkymatisk och innehåller vanligen klorofyll. De yttre 

 cell-lagren visa dock ej sällan en tendens till kollenkymatisk utveckling. Hos 



») anf. st. sid. 218. 

 2) Berlin 1853. 

 ^) Breslau 1875. 



