Allmän del. 



I. 



Jemförande redogörelse för primära barkens anatomi. 



Fibrovasalväfnadeii, ur histogenetisk synpunkt, enligt Sach's indelning- af 

 väfnaderna, betraktad såsom ett helt och sålunda omfattande äfven sekundära 

 barken eller bastet, inrymmer i sig flera till form och funktion vidt skilda 

 element. Grundväfnaden, eller särskildt den del deraf, hvarom här närmast är 

 fråga, nämligen primära barken, bildar deremot en mera homogen väfnad, ty- 

 piskt bestående af parenkymatiska celler. Men företer den i så måtto större 

 enformighet än kärlknippeväfnaden, är den åter i vida högre gi'ad än denna 

 underkastad variationer, som betingas af vexlande yttre förhållanden, helt na- 

 turligt beroende på dess mera periferiska läge. TTuruvida dessa förändringar i 

 sin ordning kunna ställas i sammanhang med vissa modifikationer i kärlknip- 

 penas byggnad, kan vara svårt nog att afgöra, men förefaller icke alldeles 

 otroligt, då man besinnar, att bådadera äro delar af samma organism och så- 

 lunda nödvändigtvis stå i ett visst beroende af hvarandra, äro underkastade en 

 viss grad af växelverkan. En strängare genomförd arbetsfördelning i sammanhang 

 med ett gent emot yttre inverkan mera skyddadt läge gifver åt kärlknippeväf- 

 nad(!n en större beständighet i afseende på beskaftenheten af de deri ingående 

 elementen. Den stora betydelse, primära barkens variationsförmåga eger, ligger 

 i cippen dag. Förmåga af afpassning efter vexlande yttre förhållanden är ett 

 af hufvudvilkonm {"or växtens existens och trefnad. En sammanträngd, syn- 



