Om primära barkon hos vedartade dikotyler dess anatomi och funktioner. ' 'J 



af Augusti '). Initiallagret har sin plats strax innanför liårdbastknippona. 

 Vesque's ujipgift, att det lios Vaeeiniuni skulle vara fitrlagdt till eell-lagret 

 närmast under epiderniis, bekräftas neml. icke af senare författare ^). 



B. hmerharhrn visai' till sin byggnad vida större onivexling än ytterbarken. 

 Den kan vara honior/ni (Tab. 1, figg. 2 och 5— 10 ib) eller heterogen (Tab. II, 

 figg. 14 — 2:^ ib), i torra fallet sammansatt af endast ett, i senare af åtminstone 

 tveniie rill beskatfenheten olika slag af cell(M-. Härvid tages ingen hänsyn till 

 vare sig kristallförande celler eller stenceller. De t()rra fin-ekomma nemligen 

 snart sagdt öfver allt, oberoende af l)arkciis byggnad i öfrigt, de senare der- 

 emot äro relativt sällsynta och som det synes mindre konstanta till sitt upp- 

 trädande. 



a. Den heterogena innerbarken, inom hvilken åter väl skilda typer kunna 

 urskiljas, är inskränkt till ett jemförelsevis ringa antal växter. Den homogena 

 deremot förefinnes hos flertalet undersökta. Enklare till sin byggnad visar 

 den helt naturligt vida större enformighet än den förra, men f(3reter doek äfven 

 den anmärkningsvärda variationer i afseende på mera detaljerade strukturför- 

 hållanden. 



Karakteristiskt fru- don homogena innerbarken är den regelbundna före- 

 komsten af interceUuhirnn)! i ganska stor utsträckning. Deras större eller mindre 

 utveckling står helt naturligt i visst beroende af barklagrets mägtighet. Innerst, 

 på gränsen mot bastet, finnes konstant en zon af ett till få lager celler, 

 som vanligen äro mera utdragna i transversal rigtning och med hvarandra 

 tattare förenade. 



I afseende på intercrlltdcu ernås form kan man urskilja två i sina extre- 

 mer väl skilda typer. Det ena slaget ter sig på ett horizontalsnitt som ore- 

 gelbundna luckor af vexlande storlek men ej sällan motsvarande flera celler i 

 omkrets. Dessa senare äro i detta full i allmänhet mera rundade och sakna 

 tydlig anordning i koncentriska lager. Det andra slaget har deremot form af 

 smala tangentiala springor af ej sällan betydlig utsträckning emellan de i regel- 

 bundnare koncentriska lager ordnade och tiansversalt utdragna cellerna. I det 

 följande nämnas de för korthetens skull resj)ektive isodiamefriska och spr'niglika. 



') Materialet, som erliöUa fr. I5ot. lustitutionen i Luud, liude iiisiinilats af Konsfrviitoi- 

 O. XoRDSTEDT på Dovre den 7 Aug. 1881. 



■) Jfr. P. Maury: Sur des Variations de structur des Vaociiiiiiiii do Fiance. — .Journ. 

 d Botanique 1887, samt Douliot: anf. st. 



