Om primära barkon hos voilartado dikotj'ler, dess anatomi och runktionor. ^o 



oninämts hos Pyrus, Sorlnis, Elfeag-nus in. H. Det vill synas, som om iTn- 

 slemning-en allt mor oriiwr omkrin«^- sit»- för att slutliu-on trätta alla inncihar- 

 kons celler, livilka möjliocn på. detta sätt komma att aiivündas i nutritionens 

 tjenst. Eu resörberiiig af inncrbarken till favör för tillväxande väfnadcr är 

 ini>-alunda ovanlig". Den har af Douliot ') påvisats hos ett ganska stort antal 

 arter, både hos sädana med periferiskt oeh längre in beläget pi'imärt periderma. 



Hos Tilia liksom fiir (Hrigt inom hela ordningen ColumnifertE före- 

 komma förslemningar i de flesta organ. Genom undersökningar af Frank ^), 

 TscHiRCH ^), DuMONT *) m. H. är deras cellulära anläggning bevisad. Bild- 

 ningssättet öfverensstämnier i allt väsendtligt med det hos Ulmus, men resul- 

 tatet ter sig helt olika. Slemkaviteterna hos Tilia antaga en vida mera l)e- 

 stämd och reg<>lbunden form. De äro i tvärsnitt (Tab. II, Hg. 18 sk) mång- 

 kantiga, i längdsnitt (tig. lU sk) utdragna, kanalliknande och omgifvas af ett 

 vanligen enkelt lager tapetcellci'. Afvcn de -enskilda 9\cv[\-ccJIcma förete ofta 

 en dvlik, i vertikal rigtning utdragen, lui'm. Tapetcellerna (tpc) äro i tvärge- 

 nomskärning plankonvexa, på radialsnitt isodiametriskt fyrknntiga, försedda med 

 ett Hnkornigt, grönfärgadt innehåll. Denna anordning äi' desto mera i ögon- 

 fallande, som innerbarken i öfrigt till stiii'sta delen Itestår af st<")rre, tunnväg- 

 giga och rill formen (>l)estämda celler (Tab. II, figg. 16 och 17 or) ntau .S7/»- 

 harf innehall, fVåns(>(lt de talrika, som föra kristallkörtlar (kk) men till väg- 

 o-arnes beskaftenhet icke märkltart nfvika friiii nvss nämda. Intcrcellularnim- 

 men hos Tilia synas nå ringa utveckling. 



Innerbarken hos Rhamnus Frangula karakteriseras äfven af slembild- 

 ningar *), hvilka till sin natur och slutliga form kunna sägas i allt väsendt- 

 ligt öfverensstämma med dem hos Tilia. De iip])träda så godt som uteslu- 

 tande i inre delen, på gränsen mot l)astet. I öfrigt öfverensstäiumer barken 

 till sin byggnad med motsvarande väfmid hos 11 li. alpina. Sprinylika int(^r- 

 cellularrum äro väl utvecklade i innerbiirkens yttre ])arti. 



'j DouLiot: anf. st. sitl. .392. 



■') B. P'uaxk: BeiträfJe zur Pflaiizenphysiologie. Leipzig 1868. 



^) Tmhimii: anf. st. sid. 125 och 202 



•) A. Dumoxt: Recherches sur 1'anatomie coinparéo dos M:ilv.ii ri'-;. Üonih.ici'cs. 'I'iliacöos, 

 Sterculiacées. — Ann. se. nat. 7:e serie, Tom. VI. 1887. 



') v. IIouxel: Anatom. Untersuch, ü. einige Secretionsorgaiio der l'fhuizeii. — Sitzber. 

 d. K. Alcad. d. Wiss. Wien. Bd LXXXIV. I. Abth. sid. 565. 



