26 



Hans Tedin. 



andra året fungera som lefvande väfnad. Enlio-t Frttscii '), som derjemte till 

 st(")d för sin uppgift hänvisar till S'rAiiL ocli v. Höiinel, företer R. ea^sins i 

 sin ordning ett afvikande förhållande, i det att barken hos denna art afstötes, 

 en uppgift, som vi emellertid vid verkstäld undersökning icke funnit bekräftad. 

 Sålunda kvarsatt barken äfven hos i fråga varande art fullkomligt oförändrad 

 i slutet af februari på årsskott, som i genomsnitt mätte öfver 4 mm. Redan 

 af årsskottens yttre friska, ej sällan gröna färg kan man med temlig(>n stor 

 visshet sluta till, att on lifskraftig barkväfnad fortfarande finnes. Barkens 

 kvarsittande i oförändradt skiek hos dessa Rubus-arter betingas af korkväfna- 

 dens ringa utveckling. Vanligen finnes vid årets slut endast en enkel rad 

 tunnväggiga korJc-ceWor (Tab. III, fig. 28 k), under det att dei'cmot hos öfriga 

 Rubus-arter korklagret uppnår Hei-a e(^lli'aders mägtighet. I så måtto visade 

 emellertid R. csesius en olikhet, att korklagret på årsskottens öfre, mot sollju- 

 set vända sida bestod af flera cellrader, och möjligen kan detta förhållande i 

 viss mån fiirklara den af Frttsch m. fl. lemnade uppgiften. Då arten växer 

 längre i södei', når må hända korkväfnaden rundt omkring större styrka, och 

 en nödvändig följd häraf är då äfven barkens desorganisation. 



Till byggnaden företer ju'imära barken hos i fråga varande Rubus-arter 

 en viss likhet med den hos Rosa. Ytterbarken består af 3 — 5 lager utpreg- 

 ladt kollenkymatiska celler (Tab. III, tig. 28 yb). I sammanhang med före- 

 komsten af ganska talrika klyföppningar utgöras de der])å f()ljande 2 å 4 cell- 

 lagren af ett rundcelligt lakunöst klorofyllparenkym. Barkens innersta parti, 

 omfattande en till några få rader, består af större klorofyll fattiga celler. Bland 

 dessa uppträda dess utom i de inbugtningar, fibrovasalzonen bildar, andra, som 

 äro ännu stiu're, till foi-men obestämda och sakna synbart innehåll (or). Till 

 följd af barkens ringa mägtighet midt för de utåt konvexa partierna nf kärl- 

 kni]ii)eringen, kommer emellertid detta sistnämda parti på dessa ställen ofta ej 

 till utveckling. Hos R. crattegifolius och R. pinnatifidijs är fibrovasalzo- 

 nens yttre kontur jemn, hvarför ock de nyssnämda mera oregelbundna cellciiiii 

 hos dem saknas. Barken är här differentierad i endast två lager, det inre 

 (innerbarken) bestående af jemnstora, stärkelse- och klorofyllf(')iand(> celler, mel- 

 lan hvilka ej sällan tydligt springlika intercellulärer kunna observeras. R. 

 phocnicolasius bildar öfvergång till de arter, hvilkas barkviifnad första året 



') K. Fiutsch: Anatomiscli-systematische Studien iilier die (iattung Huhus. — Sitzber. 

 d. K. Akad. d. Wiss. Wien. Bd. XCV. I. Abth. 1887. 



