28 Hans Tedin. 



Rubu8 spectabilis (Tab. III, fig. 29 yb), Poteiitilla frutieosa, Spirsea obo- 

 vata, Deutzia crenata och Ribes nigrum synbart i styrka, i det att cell- 

 väggarne tilltaga i tjocklek. För analogiens skull förtjenar nämnas, att redan 

 Sanio ') påvisat ett liknande förhållande beträffande epidermis hos t. ex. Fagus 

 silvatica och Fraxinus excelsior v. pendula. Hos Gleditscliia ferox sker 

 visserligen ingen märkbar ökning af väggarnes tjocklek, men i stället inträder 

 förvedning, låt vara endast svag, så dock stark nog för att låta cellerna vid 

 årets slut kvarsitta till formen oförändrade. 



Framför alla andra utmärker sig Ribes Grossularia ^) genom beskaf- 

 fenheten af det yttre barklagret. Det förvandlas nemligen till sklerenkym och 

 dess celler antaga i sammanhang härmed en i tvärgenomskärning karakteristisk 

 form (Tab. III, fig. 37 skyb). De äro polygonala, rundade eller oregelbundna 

 med bugtade väggar. Den radiala diametern är ej sällan störst. Väggarne 

 äro likformigt förtjockade (ca 4 //) samt starkt förvedade. Lumen är i regel 

 jemförelsevis stort. Cellernas unika form anmärkes äfven af J. Moeller ■'), 

 hvaremot deras egenskap af förvedade element synes hafva undgått hans upp- 

 märksamhet "). Deras sträckning i vertikal rigtning är underkastad betydlig 

 variation, men ej sällan nä de en betydande längd (0,375 mm), som ända till 



') anf. st. 



^) Anm. Hos denua så väl som lios ofriga undersökta arter med tydligt skilda dverg- 

 grenar och långgrenar (jfr F. Aee-schoug : Beiträge zur Biologie der Holzgewäclise. — Lunds 

 Univ. Arsski-. Tom. XII) liar vid Leskrifningen hänsyn tagits endast till de senare. Under- 

 sökning af bådadera har visserligen i några fall verkstälts, utan att dock deraf vunnits nå- 

 got resultat af större intresse. En jemförande undersökning torde, för att blifva tillfreds- 

 ställande, böra företagas i ett yngre stadium, innan tillväxten för året afstannat. 



=•) auf. st. sid. 218. 



*) Anm. Då manuskriptet låg färdigt och tryckningen redan börjat, erhöll jag känne- 

 dom om ett arbete af Maurice Thouvenin med titel : "Recherches sur la structure des Saxi- 

 fragacées," intaget i Ann. se. nat 7:e serie, Tom. XII. De uppgifter beträffande primära 

 barken, som deri lemnas, öfverensstämma, för så vidt de gälla arter, som äfven af mig un- 

 dersökts (Ribes, Hydrangea, Philadelphus, Deutzia), väsendtligen med de iakttagel- 

 ser, jag sjelf varit i tillfälle att göra. Som exempel vill jag anföra hans yttrande på sid. 

 130 om Ribes; "La tige des Mibes offre sous 1'épiderme, pourvu de poils unicellulaires plus 

 ou moins long selon les espéces, une écorce qui commence, dans certaines, par uue zone de 

 cellules å parois épaissies et lignifiées. On observe quatre assises de pareilles cellules chez 

 B. iiva-crispa.^ deux ä trois chez R. varicatum; ailleurs (Ii. sanguineum, B,, oricidalia etc.) 

 les cellules de la premiére assise sont tous légcrement collenchymateuces". Hans teckning 

 (Tab. XX, fig. 9) af barken hos R. uva-crispa afviker ej väsendtligt från fig. 37 på Tab. 

 III i detta arbete. 



