Om primära barken lios vedartade dikotyler, dess anatomi oeli funktioner. »J? 



komst och tlenned i saranuinhaiig- stående företeelser. Till dem sluter sig äfven 

 Celastrus, dii dcremot Euouymiis står så godt som isolerad. 



Det vill synas, som om l)arkens byggnad äfven i systematiskt afseende, 

 om också ic^kc i hvarje lall, skulle vara af visst intresse, men för att härom 

 kunna bilda sig ett bestämdt omdöme fordras vida mera omfattande jemforande 

 undersökningar än de i detta arbete nedlagda. 



II. 



Om primära barkens funktioner. 



1 liiujan af den anatomiska redogörelsen lemnade vi en kortfattad öfver- 

 sigt af de vigtigaste olikhetei'na mellan (h-tartade och vedartade växter i af- 

 seende |)ä primära barkens byggnad. Dessa olikheter kunna utan tvifvel anses 

 stå i sammanhang med och i viss mån betingas af dessa tvenne växttypers 

 väsendtligen sä olika biologiska förhållanden. De stam- och gren partier, som 

 de örtartade under året alstra, tjena, kan man säga, endast som underlag ftir, 

 som bärare af de fruktitikativa organen, hvilkas slutliga utbildning är hufvud- 

 ändamålet fcir hela växtens verksamhet. Då frukterna mognat dch fröna äro 

 fortplautningsskickliga, diir individen- i sin helhet «'Her åtminstone den ofvan 

 jord befintliga delen deraf, som för året varit fruktgifvaude. Den hastiga ut- 

 vecklingen ;if (le kraftiga, ofta rikt frnjireiuide årsskotten nödvändiggör en liflig 

 assimilation, m-h för att höja ilenna utbildas äfv<;ii primära barken i stammen 

 ofta, åtminstone delvis, såsom en apecielt assimilerande väfnad. I samband här- 

 med förefinnes ej sällan en väl genomförd arbetsfördelning. Barkparenkymet 

 är differentieradt i med hvarandra omvexlande strängar af assimih-rantle och 

 mekanisk väfnad. 



Hos de vedartade växterna möta oss helt andra förhallanden. Deras ve- 

 getativa system fortlefvei- under Hera eller färre växtperioder och ökas årligen 



