Speciel del. 



Innan vi öfvergå till den speciola anatomiska redogörelsen, skola vi i 

 kortliet angifva do synpunkter, efter hvilka de deri beskrifna arterna gruppe- 

 rats. Sålunda liafva de först, med hänsj'n till den olika tiden och platsen för 

 korkens framträdande samt barkens i sammanhang dernied i regel olika för- 

 hållande vid växtperiodens slut, uppdelats i tvenne större Grn2}pf'r, alldeles som 

 i Allmänna delen och med de der för livardera gruppen angifna karaktererna. 



Första gruppen 



sönderfaller i sin ordning i fciljande nmlergnqijJcr: 



A. Första Undergruppen: Hos hithörande arter är ])rimära barken ranligcv 

 differentierad i två barklager. Ytterbarken är aUtid kollcnkymatisk. In- 

 nerbarken är homogen^ frånsedt förekomsten af kristallförande celler ocii 

 hos somliga stenceller. 



Kan i afseende pä intercellularrummens form delas i: 



a. Intercellulärer företrädesvis sprinfjlika. 



Syringa — Popiiliis. 



b. Intercellulärer mera konstant isodiamctrisl-a. 



Salix— Oeltis. 



B. Andra Undergruppen: Primära liarken är alltid tydligt delad i två 

 skilda barklager. Ytterbarken är <illt/il kdllcnkymatisk. Inncrliarkeii är 

 licterogen. 



Kan i sin ordning delas i: 



a. Öleinl)il(lningar saknas i innerbarken. 



Fraxinus — Platanus. 



b. Slembildningar finnas i innerbarken. 



Ulm US — lihamuus F rang u la. 



