54 Hans Tedin. 



skilda harklager. Barkcelleiiia lia aflång tvärsnittsform, äro ordnade i ganska 

 regelbundna koncentriska lager och mellan dessa finnas väl utbildade springlika 

 intcrcelliilairuni. Stundom, och som det tyckes företrädesvis hos C. sanguinea 

 och C. sericea, förekomma 4 å 6 starkare eller svagare hypodermala strängar 

 af kollenkym, ]iä kvistarnes yta icke antydda genom märkbart upphöjda kan- 

 ter. Alla barkcellerna ha för öfrigt ganska tjocka, hvitglänsande väggar. Kri- 

 stallkörtlar förekomma endast sparsamt. Kvistarnes ofta intensivt röda färg 

 förorsakas af ett i l)arkens yttre celler befintligt och i cellsaften löst rödt färg- 

 ämne. — Kork l^ildas först under en senare växtperiod i sjelfva epidermis '). 

 r samband med k(irk'(^iis sena framträdande är epidermis yttervägg starkt förtjoc- 

 kad. Tillsammans med kutikulan mäter den sålunda i g-enomsnitt 12 a 15 //. 



Staphylea pinnata L: (Tab. I, fig. 4). Sank» uppger, att kork hos denna 

 art under föi'sta aret utvecklas endast på årsskottens nedre internodier, under 

 det att de öfre skydda sig ensamt genom epidermis ^). På de i härvarande 

 botaniska trädgård insamlade årskvistarne, hvilka varit f()remål för föreliggande 

 undersökningar, saknades emellertid konstant k(U'kväfnad äfven på de äldsta in- 

 ternodierna, (leii en ijörjande utveckling antyddes endast genom i epidermis 

 celler ofta forekonuiiande tangentiala delningsväggar. Epidermis är också 

 kraftig äfven pä kvistarnes nedre del. Yttervägg jemte kutikula ha en tjock- 

 lek af ca 10 //. 



Barken i sin helhet (pb) räknar omkring 11 cell-lager. Såsom synes på^anf. 

 fig. kan man icke heller här tala om ytter- och innerbark. Frånsedt det när- 

 mast epidermis (ep) befintliga cell-lagret äro alla barkcellerna hvarandra lika till 

 utseende och anordning. Intercellularrummen (ir) äro dock öfver hufvud taget 

 mindre i barkens yttre del än i den inre. Stundom spåras ock en ganska 

 tydlig tendens till kollenkymatisk utveckling. Uet hypodermala lagrets (hd) 

 celler äro något tunnväggigare samt i så väl tvär- som längdgenomskärning i 

 det närmaste isodiametriska, fyrkantiga, dä dercinot öfriga barkceller i förra 

 fallet äro elliptiska, mer eller mindre utdragna i transversal rigtning, i senare 

 rektangulära, med längden 2 — några få gånger större än radiala bredden. 



Staphylea trifolia L. afviker synbart endast genom en i allmänhet tyd- 

 ligare kollenkymatisk struktur i de yttre cell-lagren, dock icke så utpreglad. 



') Moeller: anf. st. sid. 407. 

 '') anf. st. sid. 62. 



