56 Han -i To.Iin 



förekomma under stomata större eller mindre oru|)])er nf timnväo-gint oeh rundeel- 

 ligt lakmiöst klorofvllparenkym (1), oeli till följd ;if deras taliikhet synes ytterbar- 

 ken (yb), som i förbigående sagdt omfatta i' circa 5 af barkens omkr. 12 eell-lager, 

 tvärgenomskärning uppdelad i starka, inåt konvexa kollenkymsträngar. Dessa 

 begränsas vanligen på inre sidan af ett "i å 4 cellrader mägtigt lager (1'), 

 som till beskaffenheten nära öfverensstämmer med det nyss näuida klorofyllpa- 

 renkymet under klyföppningarna, utgörande liksom en fortsättning af det samma, 

 iorenande dess skilda grupper. I fråga varande lager är dock icke alltid tyd- 

 ligt differentieradt i hela omkretsen. Intercellularrummen (ir) tillhöra den spring- 

 lika formen och nå ej sällan betydand«' utveckling, i synnerhet i innerbarkens (ib) 

 yttre del. Kristallkörtlar (kk) och enkelkristaller (kr) förekomma i vexlande 

 mängd, de förra, som det tyckes, företrädesvis i inre, de senare i yttre barklagret. 

 IIos öfriga undersökta Rosa-arter, nemligen R. villosa L., R. einnamo- 

 mea L., R. pimpinnellaefolia L. samt R. rubiginosa L. är barken byggd på 

 samma sätt som hos föregående. Endast det förtjcnar nämnas, att hos R. pim- 

 pinellsefolia cellerna närmast innanför klorofyllparenkymet ej sällan visa tyd- 

 ligt koUenkymatisk struktur, i hvilket fall i fråga varande parenkym sålunda är att 

 betrakta som en för transspiratorisk funktion modifierad del af yttre barklagret. 



Sorbus Aucuparia L., S. Arla Cr., S. scandica Fr. och S. hybrida L. 



stå hvarandra mycket nära. Af barkens l'i — 15 cell-lager tillhru'a i medeltal 

 5 den starkt koUenkymatiska ytterbarken. Intercellularrummen ha mindre 

 konstant än hos föregående arter den typiska, springlika formen, ett förhållande 

 som står i sammanhang med barkcellernas mycket varierande storlek och ore- 

 gelbundna anordning. På tvärsnitt ligga nemligen större och mindre om hvar- 

 andra, ej sällan utan livarje tecken till regelbunden koncentrisk lagiing. Som- 

 liga af innerbarkens celler ha' föi'lorat sitt innehåll och derjemte antagit en 

 oregelbunden, transversalt utdragen form, beroende på den genom kambiets verk- 

 saftihet framkallade spänningen. Af samma orsak ha i synnerhet barkcellerna 

 närmast bastet ofta en aflång tvärsnittsform. Körtlar och enkelkristaller före- 

 komma om hvarandra men ingendera i synnerligen stort antal. 



Pyrus Malus L., P. baccata L, P. salvifolia DC, Crataegus Oxya- 

 cantha L., Cr. monogyna Jacq. och Gotoneaster vulgaris Linul. karak- 

 terisei-as af i hufvudsak samma iiarkbyggnad som Sorbus. Intercelluläi'erna i 

 innerbarken synas öfver hufvud taget ännu mera obestämda till formen än hos 



