Om primära barken hos vedartado dikotj-ler, dess anatomi och funktioner. 57 



.lonna. Sålunda äro ilo t. ex. hos Pyrus (Tab. I, fig. 6 ir) nästan konstant 

 isodiamptriska i innerbarkens yttre parti, hvarest cellerna också i samband dcr- 

 med lia en nästan cirkelrund tvärsnittsforni. Gränsen mellan båda barklaoren 

 blir dertor ej sällan relativt skarpt markerad. I innerbarkens inre del närma 

 sig åter intercollulärerna den springlika formen, på samma gång som cellerna 

 blifva mer ellci- mindre sträckta i transversal rigtning. En konstant skillnad 

 härutinnan f('iretinnes emellertid icke, och intercellularrummen äro så väl till 

 antal som form underkastade individuela variationer, detta så väl hos Pyrus 

 som hos de öfriga. Hos Cratfegus äro enkelkristaller vida vanligare än kört- 

 lar, af hvilka senare endast en och annan förekommer. Hos Cotoneaster är 

 deremot körtelformen betydligt öfvervägande. — Hos Pomaceerna utvecklas 

 redan första året och som bekant från epidermis ') ett mer eller mindre mägtigt 

 korklager, hvars celler karakteriseras af förtjockade ytterväggar. 



Amygdalus nana L. Primära barken består af circa 8 cell-lager. En- 

 dast de tva yttersta tillhöra ytterbarken, men deras väggar äro endast svagt 

 Rirtjockade, ofta ej märkbart, så att dittereutieringen i tvenne barklager alltid 

 kan sägas vara otydlig och stundom ingen. De yttersta barkcellci'na ligga 

 dock ständigt tätt tillsammans, något som äfvcn är förhållandet med dem i in- 

 nersta en å två cellraderna, hvilka senare celler dess utom gent emot de öfriga 

 utmärka sig genom en i tvärsnitt mera transversalt utdragen form, genom 

 mycket sparsamt innehåll och större storlek. Intercellulanumiucn äi' till for- 

 men obestämda, än mera springlika, än, och som det tyckes oftare, mei'a iso- 

 diametriska. Cellerna ha också i samband härmed en i tvärgenomskärning 

 nnidare form än hos arter med utpregladt springlika intercellulärer. Ki'istall- 

 körtlar förekomma sparsamt. 



Prunus Padus L. jjåminner väsendtligen om Cratfegus. Barken utgö- 

 res af omkring 1 I cell-lager och af dessa tillhöra 3 å 4 den ganska starkt 

 kollenkyinatiska ytterbarken. Innerbarkens inre celler afvika till formen föga 

 från dess yttre, föra sparsammare innehåll än dessa och äro tattare samman- 

 slutna. I yttre delen förekomma talrika intercellularrum af vexlande men öf- 

 vrr hufvud taget isodiametrisk form. Cellerna äro i båda i)arklagren |)å tvär- 

 snitt runda eller föga utdragna i transversal rit^tninu-, på radialsnitt isodiame- 



') Sanio: anf. st. sid. Gl. 

 Lunds Univ. Ärs^krift, Tom. XXVli. 



