Om primära barken hus vedartado dikotylor, dess anatomi och tiuiktioner. ö9 



Populus tremula L. (Tali. II, ti«;-. -2^), P. nigra L., P. argentea IIokt. 

 (R'li P. laevigata A it. ha alla juiiniira i)arken tydli<>t delad i tvciiiir skilda 

 barklager, som dcrtill ej öällaii äro relativt skarpt begränsade nior livarandra, 

 såsom hos P. tremula oeh P. argentea. Ytterbarkcellerna (yb) äro i detta 

 tall sma i torliallamle till innerbarkens (ib) oeh ofta starkt sträckta i trans- 

 versal rigtning. (Dessa olikheter synas mindre i ögonfallandc ])il anf. hg. till 

 tJdjd af de kraftigt utvecklade stencellerna.) På ytterl)arkcellernas litenhet bc- 

 riii' iiiVeii, att längden på radialsnitt stundom stiger ända till 15-dubbla bred- 

 den. Afven innerbarkens celler äro något utdragna i vertikal rigtning. Inter- 

 cellularrummen nå ringa utveckling och äro till formen ej tydligt utpreglade. 

 Hos P. tremula förvandlas större och mindre grupper al' innerbarkens celler, i 

 synnerhet i dess yttre paiti, till stonceller (st). Dessa öfverträffa i regel öfriga, 

 icke fbrvedade barkccller till storleken. Särskildt i vtirtikal rigtning hafva de 

 ej sällan en relativt betydande utsträckning. Väggarncs förtjockning liai- fort- 

 skridit olika langt. De genomsättas af talrika porkanaler. StenGellernas inne- 

 håll är svagt kornigt, gul — brunfärgadt. Företräd(^svis i närheten af st(!ncell- 

 grupperna clhn- t. o. m. inneslutna i vissa af deras egna cieller, som då ha 

 mii\dre starkt förtjockacle väggar, förekomma enkla kristaller (kr) i stort antal, 

 ofta bildande långa vertikala rader. Körtlar äro sällsynta. Jemväl i de nedre 

 inttrnodicnia af P. argcnteas årskvistar når stencellbildningen ganska stor ut- 

 sträckning. I de öfic dcremot saknas stencell(M- fullständigt eller iTirekomma 

 de åtminstone mycket sparsamt. Hos P. tremula förefinnes ingen märkbar 

 olikhet i detta afseende. Ilos P. Iievigata förekomma stenceller endast spar- 

 samt, isoh'iadc eller i små grupper; hos P. nigra saknas de lult och ballet. 

 Hos P. argentea uppträda enkla kristaller och kristallkörtlar i ungelär lika 

 antal, de förra foretrildesvis i närheten af steneell(>rna; hos P. hevigata och 

 P. nigra deremot är körtelformen förherrskande. — Alla arterna ha närmast 

 Ulldel- <"pidermis ett mer eller mindre mägtigt korklager. 



b. 



Salix myrsinites P. (Tab. I, fig. 7). 



Denna art kan lämjiligeii up])ställas såsom tyji 1'ör slägtet. Till ir)lid af 

 hbrovasalzonens i tvärgenomskäi-ning kantiga form och bugtade yttre kontur 



