Om primäi-a barken hos vedartado dikotyler, dess anatonii och funktioner. '^ 1 



lldä Salix försiggår soui bekant korkbiklningcn i epidennis, (ich hvarjc 

 är utvecklas ondast ott enkelt lager korkeeller ') (jfr Tab. I, lig. S k). Hos 

 somliga arter inträder den redan första iiret, hos andra först senare. Det förra 

 är torhällandet hos S. glauea L., S. reticulata L., S. herbacea L., 8. amyg- 

 dalina, !S. vimiualis, S. purpurea, S. fragils, S. alba L., S. pentandra L., 

 8. cinerea L., S. aurita L. och 8. phyliea.'folia L., det senare dereniot hos 

 8. myrsinites, 8. arbuscula L., 8. Lapponum L., 8. depressa Fr., S. vi- 

 ridis Fk. 8. nigricans Sm. och 8. repens L., hos sist nämda art dock endast 

 beträttande de öfre internodierna. Afven årskvistarne af 8. caprea L. kunna 

 sakna kork eller ock finnes dylik utvecklad endast på deras öfre, för solljusets 

 direkta inverkan utsatta sida, h vilket senare jemväl kan inträtta hos 8. pliyli- 

 Cfefolia och 8. nigricans. 



Af de nämda arterna insamlades 8. myrsinites, 8. arbuscula, S. ni- 

 gricans, 8. glauea, 8. phylicsefolia, 8. rctii'ulata och 8. herbacea pä 

 Dovre i början af augusti. 



Betula intermedia Thom. (Tab. I, fig. 9), B. nana L., B. verrucosa Eiirh. 

 och B. lenta WiJ.i.u., de båda fcirstnämda insamlade [)ä Dovre. samtidigt med 

 Salix, visa inga anmärkningsvärdare olikheter med sist nämda slägte. Pi'i- 

 mära barken består i modeltal af 7^10 eller hos B. intermedia vanligen något 

 Hera cell-lager. Af dem tillhöra 2 ä 4 den koUenkymatiska ytterbarken (yb). 

 Gränsen mellan båda barklagren framträder ofta mindre tydligt än lios Salix, 

 beroende hufvudsakligen på deras cellers störr(! likh(!t så väl livad form som 

 storlek beträttår. Intercelkilarrummen (ir) äro temligen konstant isodiametriska 

 och väl utl)ildad(>. Cellernas tvärsnittsform är ock i öfverensstämmelse härmed 

 vanligen isodiametrisk, rundad utom i de innersta raderna, livars celler som 

 vanligt äro transversalt utdragna och med hvarandra tätt sammanslutna. Kri- 

 stallkörtlar förotinnas ofta i ganska stor men betydligt varierande mängd, ocli 

 äfvcn enkla kristaller äro icke sällsynta i synnerhet i inre delen. — Hos Be- 

 tulacese utvecklas kork redan första året från barkens yttersta cell-lager. 



Alnus incana Willd., A. glutinosa ö.krnt., A. viridis DC, A. cor- 

 difolia Ten. och A. serrulata Willi», ha i hufvudsak samma barkbyggnad 

 som föregående. Cell-lagrens antal varierar hos olika arter och individer lik- 



') Jfr Saxio: unf. st. sid. (53. 



