ß2 



Hans Tedin, 



som ock pii samma snitt i olika delar af omkretsen, detta senare^ i högre grad 

 än hos Betula, lieroeiide pä kärlknippezonens i tväi'genomskärning- ofta tre- 

 kantiga form och mer eller mindre insvängda sidor. 3 å 5 cell-lager tillhöra 

 den kollenkymatiska ytterbarken. Gränsen mellan båda barklagren framträder 

 ofta tydligare än hos Betula. Intercellularrummen äro i regel väl utvecklade, 

 rill formen isodiametriska. I synnerhet hos A. serrulata nå de, såsom vi 

 redan i allmänna delen haft anledning att särskildt framhålla, en alldeles 

 enorm utveckling. Inre barklagret bildar ett lakunöst parenkym, der grän- 

 serna mellan de stora lakunerna utgöras af endast enkla cell-lager (jfr S. 

 amygdalina Tab. I, fig. 8 ib). Cellerna äro i tvärgenomskärning konstant nä- 

 stan cirkelrunda. Närmast bastet finnes dock i öfverensstämmelse med vanliga 

 f()rhållandet en zon af tattare hopliggande celler. 



Myrica Gale L. Barken i sin helhet består af omkring 8 cell-lager, 

 öfver hufvud taget lika fördelade på båda barklagren. Ytterbarken är, som 

 det tyckes konstant, ganska starkt koUenkymatisk. Dess celler äro liksom in- 

 nerbarkens utdragna i transv(Msal rigtning, i tvärgenomskärning äfven i ofre 

 internodier elliptiska. 1 sammanhang med innei'barkens ringa mägtighet nå 

 intercellularrummen i jemförelse med hvad förhållandet är hos föregående arter 

 endast obetydlig utbildning. Talrika tunnväggiga, kristallförande celler lägga 

 så att säga hinder i vägen för deras typiska utveckling. — Arskvistarue täckas 

 af ett närmast under epidermis utveekladt korklager. 



Barkbyggnaden företer en omisskännelig likhet med den hos Betulacea?, 

 ett förhållande som i systematiskt afseende har sitt intresse såsom tydande på 

 en närmare slägtskap med denna familj och detta så mycket mera, som .lug- 

 landacea? — åtminstone hvad Juglans beträffar — hvilken ju annars be- 

 traktas som Myrieas närmaste anfVirvandt, i afseende på barkens struktur vä- 

 sendtligt afviker från bådadera och i stället nära ansluter sig till Cupuliferaj. 



Corylus Avellana L. (Tab. I, tig. 10) och C. tubulosa Willd. Af 

 primära barkens 10 å 12 cell-lager tillhöra 4 å 6 ytterbarken (yb), som är 

 utpn^gladt koUenkymatisk med starkt förtjockade cellväggar. 8å väl till följd 

 iiäraf som på grund af cellernas vaidigen tangentialt utdragna form är grän- 

 sen mot inniirbarken (ib) ])å (;tt tvärsnitt ej sällan ganska bestämdt framträ- 

 dande. Den senares celler äro nemligen, åtminstone i yttre delc'U, i liorizontal 



