Om primära barkpi. hos vodartade dikotylPr. dess anatomi n,-li tinikti„nrr. C) 5 



iirn imilerlMo^^nn dom lios (h håda andni. Sälhiii äf,. collviiirjrunic i ytliv lai;- 

 ivii tydli-l k.iilrnkyinatiskt förtjoekado. Hos in-eiulora af i fVao-;, varando 

 tv.Miiir -Avtrv ha dotbrmerado harkcellor observerats. — KorkhiMniiiucn börjar 

 i Laikrns yttersta cell-lager. Hos Hippophae täckas årskvistarne allt igenom, 

 så väl pil öfre som nedre internodier, af ett mägtigt korklager, hos Elfeagnns är 

 det vida svagare pa de öfre oeh kan t. o. ni. delvis saknas, och hos She- 

 pherdia är detta senare konstant fallet pA de öfre internodierna i hela deras 

 omkrets. |-:pid(M-mis är äfven i detta fall svag, men förstärkes med hänsyn till 

 sin skyddande n])]igift väsendtligen af de tätt sittande fjäll-lika härbildniii- 



o-arna. 



Diapensia lapponica L. (Tab. I, tig. 1 1 ). Materialet insamlades på Dovre 

 i biajan af augnsti. De tätt sittande bladen nedlöpa på stjelken och deras 

 nedlöpand<- parti begränsas på ömse sidoi' af en djiij). långsgående fåra. Bar- 

 ken bar relativt ganska stor mägtighet. En differentiering i vanlig mening i 

 tvenne skilda })arklager feirefinnes icke. Dtm yttersta eellraden bildar ett öf- 

 verhnden (eji) förstärkande hypoderma. (hd). Dess celler likna till formen epi- 

 dermiscelierna, äro liksom dessa i horizontal genomskärning (anf. fig.) isodia- 

 metriska, i allmänh(>t rundadt fyrkantiga, på radialsnitt mer eller mindre lång- 

 sträckta, hvilket senare emellertid är fiirhållandet äfven med barkens öfriga cel- 

 ler. Hvad storleken beträffar, kunna de öfver hnfvud taget sägas stå emellan 

 de sist nämda och epidermiseellerna. Deras membraner äro något fortjockade. 

 1 iWrigt äro barkcellerna allt igeiioni likformiga, i tvärgenomskärning runda. 

 Väggarne äio tunna, men di^t oaktadt äro porerna på de iHiiizitntala i öfver- 

 ensstämmelse med vanliga förhållandet sammansatta. På långväggarue äro 

 tapphålen ofta atlångt elliptiska och tvärstälda. Innanför de ofvan nämda 

 långsgående fåroi-na äro barkens yttre cell-lager tydligt kollenkymatiska med 

 i tvärsnitt mindre celler och starka fiirtjockningar i hörnen mellan dem. Be- 

 träffande inmdiallet synas öfverhudens och barkens cellr'i' icke anniärkningsvärdt 

 afvika ifrån hvarandra. — Kork saknas. 



Celtis glabrata Stev. (Tab. 111, lig. 80) afviker ganska mycket från 

 alla de föregåenilc och intager en nästan isolerad ställning. 1'rimäi'a liaiken (jib) 

 består af endast 5 — 7 lager celler. Mc(l undantag af de innersta, simi regellain- 

 det ((irvandias till stenceller (st), Uro de till form oeh beskaffenhet hvarandra 



Lunds Univ. Årsskrift. Tom. XXVII. 9 



