66 Hans Tnilin. 



väsendtlig'oii lika, i tvärg-enomskäniiiig- (auf. Hg.) temligen isodiametriska, rundade, 

 som vanligt ('("n'srdda med stärkelse och kloroiyll i riklig men vai'ierande mängd. 

 Närmast stencellerna karakteriseras emellertid liarkcellerna stundom genom en i 

 tangential rigtning utdragen form samt genom sparsamt innehåll. Cellväggarne 

 äro allt igenom ganska tjocka (2 ä ^t /i) samt fast förenade med hvarandra. En 

 differentiering i tvenne skilda barklager för(^tinnes icke. Endast tangentialväggen 

 mellan de båda yttersta cell-lagren är vanligen tyiUigt kollenkymatiskt för- 

 tjockad. I ()frigt finnes det öfverallt i barken små, i tvärgenomskärning tri- 

 angulära eller stund<im något större polygoiiala rip|iningar mellan cellei-na. På 

 radialsnitt äi'o l>aikci'llerna isodiametriska eller vanligen kort rektangulära med 

 liorizontalväggarne ej sällan snedstälda. De innersta, som gränsa intill sten- 

 cellerna, ha ililand längden tl(Ma gånger större än bredden. Stencellernas 

 väggar äi'0 starkt fih'vedade, men förtjockningen inskränker sig vanligen, åt- 

 minstone i öfre internodier, till den inre tangentiala väggen, som ej sällan fyller 

 mer än cellens halfva lumen, under det att ytterväggen är fr)ga eller icke ITir- 

 tjocka<l. Somliga af stencellerna innehålla enkla kristaller (kr), tätt omslutna 

 af de förtjockade och förvedade väggarne. En och annan dylik kristall före- 

 kommer äfven i andra delar af barken. 



Celtis crassifolia Lam. afviker icke . väsendtligt från föregående ai't. 

 Stencellerna synas tidigare nå sin fulla utveckling. Enkla kristaller uppträda 

 i stort antal, företrädesvis i närheten af eller i sjelfva stencellci'iia samt i yt- 

 tersta cell-lagret, hvai'cst korkbildningen hai' sitt säte. En antydan til! sten- 

 celUiilduitig föickomuier stundom så väl i sist nilmda lager som ock i andra de- 

 lar al barken. — hiåda ai'tcrnas ai'skvistar täckas af ett mer eller mindre 

 mägtigt korklager. 



K Andra undergruppen. 



a. 

 Fraxinus excelsior L. (Tab. TT, figg. 12 och 13). 



Cell-lagrens antal i |)rimära barken varierar från ca 20 till 30. 5 å V* 

 tillhöra ytterbarken, som är utpregladt koUenkymatisk mi'd i allmänhet rundt 

 om något förtjockade väggar, starkast dock i hörnen mellan cellerna, som i 

 samband dermed ha en isodiametrisk, rundad eller ej sällan iiagnt kantig tvär- 



