70 



Hans Tedin. 



inskränkt till ])ai'i'nkynicellerna mellan hårdbastsrupperna, har en och annan 

 stenoell (il)S('rvcrats älven längn; ut i jiriinäi'a harken. Kristall körtlar uppträda 

 i stor mängd. — Hos så väl Juglans som Cupulitcrerna utvecklas redan 

 första året närmast under epidermis ett mer eller mindre mägtigt korklager. 



Platanus orientalis L. och Pl. occidentalis L. Ett tvärsnitt genom 

 årskvist ei'inrar redan vid ett tiygtigt betraktande under mikroskopet till utse- 

 endet omisskänneligt om ett dylikt af Fagus, företrädesvis genom de halfmån- 

 lika, ej sällan på nästan lika afstånd från hvarandra ordnade primära hårdbast- 

 grupperna samt genom de talrika, jembreda radierande märgstrålar, som upj)- 

 dela vedzon(;n i ofta nästan likstora, inåt mer eller mindre tillspetsade koner. 



Primära barken har i allmänhet ringa mägtighet. Midt föi' hårdbastgrup- 

 perna består den i medeltal af endast circa 8 cell-lager, af hvilka i regel minst 

 hälften tillhör den mer eller mindre starkt kollenkymatiska ytterbarken. Den- 

 nas celler äro liksom hos Quercus i-egelbundet större än hos Fagus. Till 

 följd af barklagrets ringa tjocklek ha de större, tunnväggiga och oregelbundna 

 cellerna i innei'barken så att säga mindre plats att utveckla sig och äro ofta 

 så godt som inskränkta tijl parenkymet i inbugtningarne mellan hårdbastgrup- 

 perna. Stenceller förekomma i vexlande antal. Deras väggar äro i regel re- 

 lativt föga förtjockade (svagare än hos Fagus). Enkla kristaller synas till 

 antalet öfverträfta kristallkörtlarne. — Om korken gäller det samma som hos 

 föregående. 



Ulmus montana With. (Tab. II, fig. 20). 

 Piiinära iiarken är tydligt differentierad i ett yttre och ett inre barklager, 

 af hvilka det förra ofta u[)})när endast ca en tredjedel af det senares mägtig- 

 het. Ytterbarken (yb) är utpregladt kollenkymatisk, men i de innersta cell- 

 lagren förekomma mindre intercellularrum ej sällan i så stort antal, att lagren 

 i fråga svårligen längre kiimia anses tillh()ra koUenkymet utan i stället och hdt 

 säkert rigtigare betraktas som en del af inneil)arken. Gränsen mot denna 

 blir således icke heller här skai'pt markerad, oaktadt den sammas karakteristi- 

 ska, heterogena beskaffenhet. I ('»frigt äro intercelhdaiTum knapt att observera, 

 ilufvudbeståndsdeicn i inneri)arken (ib) kan sägas utgöras af slemväfnad (sv). 



