Oin i>riiiiiira barkon hns vodartado dikotvlor, iloss anatomi iii>h fniiktioiior. < 1 



Silin i sill ordning bestar sa väl af slcinröraiulc celler som af genoiii dylikas 

 saiiiinansmältning Mldade slemkaviteter '). SlomopUerna äro relativt stora, i så 

 väl transversal (auf. lig.) soni vertikal genomskäining runda eller f('»reträf]esvis 

 i sonare fallet elliptiska. Deras momhraner äro myeket tniiiia. Kaviteterna 

 lia i regel sin största utsträckning i organets längdrigtning. Öleniniet visar 

 efter lieliaiidliiig med alkohol en koncentrisk lagring, nirgas rödviolett af IIan- 

 stkin's aniliiitiiiktur ^), af rosolsyra rent Wxlt. Kfter liopsmältningeii l)il>eliäller 

 livarje cells slemmassa åtminstone någon tid sin uisjirungliga lagring, derige- 

 iioin antydande kavitetens lysigena hildningsmodns. Typiska harkceller (tbc), 

 med tjockare väggar odi innehall af stärkelse och klorofyll, synas på tvärsnitt 

 liksom inbäddade i slemväfnaden, antingcMi enstaka, samlade till giiipper eller 

 i rader, hvarjomte de på gränsen mot iiastet (hb) bilda (M1 sammanhängande 

 mantel af vanligen endast en eller två rad(>rs styrka. 1 öfrigt till ibrmeii nä- 

 stan runda äro de i sist näinda zon regelbundet sträckta i tangential rigtning. 

 På radialsnitt ligga i fråga varande typiska barkcoller ordnade i längre och 

 kortare a.xiala i'ader, som stå i förbindelse med hvarandra. De bilda sålunda 

 otvifvelaktigt ett sa.rninanhängande system, som under form af ett oregelbundet nät- 

 verk geiiomdragor slemväfnaden. Kontinuiteten i detta system torde dock små- 

 ningom, att döma af den t)ild ett tvärsnitt genom nedre internodium visar, om 

 icke upjihöra så åtminstone minskas. Ty jenite det att eu stor del al' i fråga 

 varande celler till friljd af sekundära tillväxten förlorat sitt iiincliäll och sam- 

 tidigt di'foiiiH'rats, alldeles som vi förut funnit vara fallet hos en del andra 

 undersökta växter, tyckes jemväl fiirshnnningen hafva allt mer gripit omkring 

 sig. Barkens mägtighet är fiu' öfrigt synbart mindre än i öfre internodier. I 

 synnerhet innerbarkcn ger intryck af att hafva lilifvit liksom iiu^kaniskt hop- 

 pressad. - Miikla kristaller (kr) uppträda teinligeii sparsamt i båda barklagreii. 

 Ilos Ulmus suberosa Moicncii., U. pumila Fall. och U. e£fusa Willu. 

 har barklagret i sin helhet endast ungefär hälften så stor mägtighet som hos 

 U. montan a. frirsleinningar försiggå, tyckes det, öfver hufvud taget i mindre 

 skala än lio> denna, ilos de tveiiiie först näinda förekomma visserligen slem- 

 celler i stor mängd, men en sammansmältning af dylika till stiu-re kaviteter 

 synes mera sällan ega rum. Ilos U. eff nsa kan älven af sleineeller endast en 



') Jfr Dk Baby: anf. st. si.l. 150 och Tsriinirii: anf. M. sid. 120. 



') J. Hanstki.n: Uel)pr die OrtjiiiiP der Il.ir/- inid Schlciiiiaijsoiulprunff in den l.iiulpknosipcii. 

 Bot, Zeit. 18fJ8, siil 708. 



