74 Hans Tfdin. 



tande sig ut genom innerbarken, ej sällan komma i nästan direkt förbindelse 

 med yttre barklagret. Detta har delvis och företrädesvis på motsvarande stäl- 

 len genom radiala delningar förvandlats till tunnväggigt ])arenkym, ett förhål- 

 lande som betingas af den genom sekundära tillväxten framkallade tangentiala 

 spänningen. En antydan till dessa fra-ändiMugar förefinnes här och der äfven 

 i de öfre internodierna. 



Tilia parvifolia Ehrh., T. euchlora K(x:h, T. pubescens Ait. och 

 T. argentea DC. afvika ej märkbart vare sig sins emellan eller från fciregå- 

 ende. En ringa olikhet ligger i den olika utsträckning, hvai'i förslenming 

 försiggår, utan att dock ens härutinnan en bestämd skillnad göi' sig gällande. 

 JIos T. euchlora synes den konstant nå sitt största omfång, och slemlakunerna 

 äro synnerligen väl utbildade. Denna art utmärker sig från de öfriga äfven 

 derigenom, att årskvistarne sakna korklager. 



Rhamnus Frangula L. 



öfverensstämmer med Tilia genom de i innerbarken, Företrädesvis dess 

 ini'e parti, f(")rekomraande sknibildningarne. Till formen afvika de ej från dtnn 

 hos föregående och torde de, äfven livad bildningssättet beträtfar, i allt väsendt- 

 ligt ()fverensstämma med dessa. De leda sitt ui'sprung IVån vissa celler, hvilkas 

 s(d\undäi'a membranfortjockningar förslemmats '). I öfrigt är barken bygd efter 

 samma typ som hos öfriga Rhamnus-arter. Genom tydligt difPcMVutierad, kol- 

 lenkymatisk ytterlmrk öfverensstämmer den närmast med den hos Rli. alpina. 

 Frånsedt de nyss nämda slembildningarne afviker den från denna art endast 

 genom barklagrets mindre tjocklek samt genom rikedomen på kristallkörtlar. 



C. Tredje undergruppen. 

 Vaccinium vitis idsea'L. (Tab. Il, tigg. 21 och 22). 



Hvad som i fiu'sta hand karakteriseiar |)riniära barken hös så väl denna 

 som öfriga undersökta Eiicineer, är den tydliga ditferentieringen i tvenne 

 skilda barklager, elnii'u ytterbarken icke eger kollenkymatisk struktur. Dess 

 celler ligga dock hos i 1'råga varande art, åtminstone i yttre delen, tätt sam- 

 manslutna, hvarför de ock i JKiri/outid genomskärning (lig. "J I yb) ej sällan 



') JIV v. IIcijiNKL: Anat Unters, ii. i'in. Sccr. etc. sid. "jill. 



