Om primära barken lios vedartaiic ilikutvlcr, tloss anatomi oc!i fuiiktiducr. 75 



li;i (11 ii()lvi;niial, isocUanictrisk rWrv aHaiio- turni. Pa yränscii mot imicrliaikcn 

 (liwrvcras ofta små iiitciccllularniiu. 



I iiir(> barklagret (ib) påträffais tvcnne olika slag- af (■("Her. Do typiska 

 barkccllorna (tbo), som utmärka sig genom rjockari' väggar och grönfärgadt 

 koniigt innehåll, genomdraga innerliarkcii iiiidcr fnrm af ett oregelbundet nät- 

 verk. På ett tvärsnitt (tig. 'Ii) svnas de liksom hos öfrio-a med heterogen in- 

 nerbaik än isolerade, än i grupper, eller oek iiilda ile rader, som gå i olika 

 rigtiiing oeh stundom sträeka sig mer elhn- mindn; l)ugtande från ytterbarken 

 in till bastet. Strax utanför detta tinnes, i full öfvereiisstämmelse med vanliga 

 torhållandet, en sammanhängande mantel af uteslutande dylika eeller, onhiade 

 i en h tva rader. Till formen äro i fråga varande eeller runda eller något 

 aHänga med längdaxeln i radens rigtning; de på gränsen mot bastet oftast nå- 

 got utdragna i transversal rigtning. De äro knapt märkbart störn; än ytter- 

 liarki'ii> i-rlliT. Liksom dessa bilda de vertikala rader, som dock ofta äro 

 mindre regelbundna än de fiu'ras. Dessa hafva i radial lilngdgenomskäruing 

 rektangulär form, med längden i regel större än dubbla bredden. Afven (h; 

 typiska i innerbarkcn äro i allmänhet något sträekta i organets längdrigtning 

 men förete i ("ifrigt mveket vexlande former. Cellerna i närliggande rader 

 .ställa sig iiemligeii oCta genom utskott i förbindelse med hvarandra (jfr tig. 

 "■lil). Dessa utgå till följd af den radvisa anordningen nästan uteslutande i 

 horizontal rigtning oeh framträda derftn- mindre tydligt på tvärsnitt. (Jeiiom- 

 skuriia i denna rigtning gifva de endast at den annars rundade cellen en af- 

 lång form oeh framstå ej som utskott frän den samma, livilket dei-emot blir fallet, 

 då de i längdsnitt ses utgå i vinkel mot <len cylindriska cellkrop])en. Arm|)a- 

 renkvmeellerna (apc) omgifva olikformade, mindre intereellularrum. Öfriga delen 

 af innerbarkeii up|itages af andra slaget celler, som äro stora, mycket tunnväg- 

 giga och, som det tyek(;s, utan inn(diåll. Deras väggar söndertrasas ytterst 

 lätt, h varför det, oaktadt fl(!ra gånger upprepade försök, ej lyckats oss klargöra 

 (lem. Den bild ett snitt företer, ger lätt anhidning förmoda, att en förslem- 

 ning försiggår. Vid användandet af Hanstkin's anilintinktur eller andra färg- 

 ämnen upptagas dessa (unellcrtid uteslutande af (l(( tunna membranerna. På 

 dessa senare observeras talrika sma punktlika tapphäl. Kristaller enkla, spar- 

 samma. 



Azalea procumbons L. och Andromeda hypnoides L., ijåda från Dovrc, 

 afvika i afseeiide pa iiarkeiis l)yggnad knapt nämnvärdt från föregående. Af- 



