"^^ Haus Todiii. 



Beträtt'andt' cclliniicluillet niä endast följaiule nämnas. Innersta lagrets 

 oeh hypodermala koUenkymets celler syniis konstant så godt som sakna klorofyll, 

 dii det deremot, cliurn i relativt ringa mängd, förekommer i inre koUenkymets. 

 Kristailkörtlar (kk) uppträda i de 3 inre lagren i varierande mängd. 



Euonymus americanus L. synes ej märkbart afvika från föregående. 

 Det enda som m()jligen skulle kunna nämnas såsom i någon mån karakteri- 

 stiskt, äi' d(>n vida oftare otydliga differentieringen af inre kollenkymlagret oeh 

 en i samband dermed starkare utbildning af intercellularrummen i denna del 

 af barken. Denna afvikelsc förefinnes äfven hos 



Euonymus angustifolius Puksh (Tab. II, fig. i27), som för öfrigt och 

 framför allt utmiirker sig genom saknaden af de axialt förlöpande kollenkym- 

 strängarne och genom assimilationsparenkymets utbildning till veritabelt palissad- 

 parenkym (abp), dock ("ifver hufvud taget endast i de !2 yttre af dess inalles 3 

 ä 4 cellrader. Palissadcellerna ha radiala diaraetei'n vanligen ungefär dubbelt 

 så stor som hvar och en af de båda andra. För iUVigt må i förbigående näm- 

 nas, att ett tvärsnitt redan vid första påseendet äi' lätt att igenkänna till följd 

 af 6 på ytan skarpt markerade kanter eller snarare 3 j)ar sådana, enär i2 och 

 "i regelbundet ligga närmare tillsammans. 



Euonymus latifolius Jacq. karakteriseras deremot, utom genom barklagrets 

 större mägtighet, af den ofta otydliga differentieringen af assimilationsparenky- 

 met, i det att dettas celler, som till formen konstant äro isodiametriska, runda, 

 ofta ha tydlig kollenkymatisk struktur, förhållanden som betydligt variera på 

 samma snitt i olika delar af omkretsen. Motsvarande de 4 öfver hufvud taget 

 starkare än hos Eu. europ<eus inbugtade sidorna af den i tvärgenomskärning 

 nästan rombiska fibrovasalzoncn har innersta barklagret sin största mägtighet, 

 och i samband härmed har ilfven deformeringen af dess celler ])å dessa ställen 

 iiått sitt maximum, så att nästan regelbundet endast de 2 a 3 inre radernas 

 celler ännu äro oförändrade. Sist nämda celler utmärka sig äfven i mellanlig- 

 gande deliir öfver hufvud taget genom större storlek och en rundad eller stundom i 

 radial eller transversal rigtning något aflång form. De fyi'a hypo<lermala koUen- 

 kymsträngai'ne är konstant tydligt differentierade. Något på sidan om dem samt 

 på gränsen mellan de båda innersta l»arklagren förekommer nästan utan undan- 

 tag (^tt mindre knippe ;if t jdckväggiga oeh tTirvedade, hårdbastliknande celler. 



Hos ingendera arten utvecklas kork under första året, frånsedt att det hos 

 Imi. c u ropa' US, på nedre internodier af kntftiga skott, ej sällan finnes fina 



