88 Hans Tedin. 



polygonal form (fis^. 31 te). Den vadiala rliamotiM-n iir stiin<lom 8t(>rr(> iin den 

 h-aiisvprsala. Dp lia ph påfallandp likliet mod il»^ omedelbart iiinanffa- befint- 

 liga korkoellema (k), och uppfattas derför oek vid första påseendet lättelig-en 

 såsom tillhöriga korkväfnaden. Dennas celler utmärka sig emellertid, frånsedt 

 det att de i allmänhet äro mindre, genom en i radial rigtning konsfrnif utdra- 

 gen form samt tunnare väggar (ca 5 //), hvilkas tjocklek derjemte inåt afta- 

 ger. Den beror på närvaron af en kraftig eellulosalamell. För reaktionsmedel 

 synas korkcellerna förhålla sig väsendtligen på samma sätt som de ofvan 

 nämda angränsande barkcellerna. Väggarne svälla hastigt och förstöras af 

 konc. svafvelsyra med undantag af en tunn gränslamell, hvilken hos barkcel- 

 lerna otvifvelaktigt utgöres af den förkorkade (?) inidtellamellen, under det att 

 d(Mi ileremot hos korkeellerna är att uppfatta såsom denna och en tunn 

 suberinlamell i Fia'ening '). Af klorzinkjod färgas väggarne mer eller mindre 

 starkt gula — brunaktiga. Vid behandling med anilinsulfat eller floroglucin och 

 saltsyra inträder icke någon synbar reaktion. — På radialsnitt (fig. 82) ha 

 barkens celler allt igenom i regel en cylindi'isk form, med längden, som ibland 

 stiger till ca 0,250 mm., i de yttre lagren ej sällan ända till 10 gånger större 

 än bredden. Afven de ytti'e korkcellerna (k) äro vanligen långt utdragna i 

 vertikal rigtning, och deras långväggar ha liksom de ofta nämda tjockväggiga 

 barkcellernas ganska talrika porer, som till formen äro i-unda — elliptiska. 



Fig. 33 visar bilden af ett horizontalt genomsnitt genom öfversta inter- 

 nodiet i början af Juni. De yttre 3 å 4 radernas celler äro i det närmaste 

 isodiametriska, med väggarne företrädesvis i hörnen tydligt kollenkymatiskt för- 

 tjockade. Mindre triangulära eller polygonala intercellulärer äro dock icke 

 ovanliga. De inre barkcellcrna, bildande en å två rader, markera sig utom 

 genom sin storlek genom tunnare väggar och en mer eller mindre tydligt polygo- 

 nal form. I nedersta internodiet af samma kvist äro väggarne åtminstone i 

 inre i-aden redan svagt förtjockade. I den närmast innanför denna belägna, 

 i korkens initiallager, hvars celler ofta ha en betydande radial utsträckning, 

 observeras en och annan tangential delningsvägg. I slutet af juli kunna de 

 innersta barkcellerna sägas hafva nätt sin definitiva torm; d(M"as väggar äro 

 starkt f()rtjockade. 



') Jfr HöiiNKt,: Vhfv <\rn Ivirk .'te. sid. :>2\i. 



