Om primiira barkeu hos veJartado dikotyler, dess auatoiui ocli luuktioiicr. •' I 



Ribes nigrum L. (Tab. III, fig. 35). 



I midten af Juni undersöktes en ung kvist, som i genomskärning mätte 

 omkring 2,5 mm. — Primära barken bestar af ea 9 cell-lager, af hvilka i 

 regel de 2 å 3 yttre (yb) äro tydligt kolienkymatiska, de inre (il») din-cmot 

 mycket tunnväggiga. Den kolienkymatiska strukturen lios de ftirra är dock i 

 allmänhet icke starkare utpreglad, än att intercellularnim (ir) äfven i denna del 

 förekomma i ganska stor mängd. Liksom i innerbarken liafva de i liorizoiital 

 genomskärning (anf. Hg.) form af större och mindre triangulära eller polygo- 

 uala öppningar eller ibland snarare af korta tangentiala springor. Barkeeller- 

 nas storlek ökas från epidermis (ep) inåt mot centrum, så att de inre öfver 

 hufvud taget äro ca dubbelt så stora som de yttre. Till formen äro de i tvär- 

 snitt runda eller i synnei'het i ini-e lagren något transversalt utdragna. På 

 radialsnitt äro de cylindriska, med längden 2 a 3 gånger större än bredden. 

 De innersta närma sig en isodiametrisk fdriii. Korkbildningen har redan bör- 

 jat i de nedre internodierna. I det tredje nedifrån har det i allmänhet icke 

 kommit längre än till bildandet af första tangential väggen i det på gränsen 

 mot l)astet befintliga initiallagret (ki). ('ellraden närmast utanför detta bildar 

 en tydligt differentierad stärkelseslida (si), hvai's cell(>r, i jemförelse med när- 

 liggande l)arkceller, karakteriseras genom mindre storlek, tätare; och fastare 

 sammanslutning i förening med en i tvärgenomskärning regelbundet atlång 

 form samt genom rikedomen på stärkelsekorn. Dessa senare försvinna i samma 

 mån som korkens utveckling fortskrider, och utan tvifv(;l fiu-brukas de till 

 största delen just i och för nämda väfnads utbildning, hvilken också hastigt 

 försiggår, sä att redan i näst nedersta internodiet af samma kvist ett korklager 

 om flera cellrader finnes utveckladt. På ählre stadium låter den forna stärkel- 

 seslidan ej skilja sig från angränsande barkceller, utan har den liksom dessa 

 fullständigt deformerats, låt vara att den till en början synes hafva en större 

 motståndskraft än do. 



För jemförelses skull undersöktes äfven kvistar i början af September. 

 1'rimära barken är vid denna tid fullständigt desorgan isernd, lininfärgad. 1 de 

 2 å 3 yttersta cell-lagren, motsvarande ytterbarken, kan man i sammanhang 

 med starkare förtjockning af väggarne, ännu urskilja verkliga (nn ork till for- 

 men fiirändrade celler, hvilkct dcremot icke är möjligt i innerbarken, som ut- 

 göres af ett oregelbundet och söndcrtrasadt nätverk af ccUrestcr. 



