Vid reformens genom föränd o följde den stora allmänheten dixk icke astro- 

 merna så lano't, som iov densamma varit f(»rdelaktigt. Under det att man på 

 observatorierna delade hela dyg-net i 24 iortlöpande timmar och dervid beteck- 

 nade den första timmen med O och den sis<a med 23, liibehöll den borgerliga 

 tideräkningen dygnets indelning i tvenne serier med hvardera tolf timmar och 

 betecknade hvarje series början med 12. Ursprungligen hade dygnet blifvit 

 räknadt från solens upp- eller nedgång och då haft den naturliga indelningen 

 i dag och natt, li varvid 12 timmar blifvit räknade till hvardera delen; men 

 sedan dygnets början blifvit förlag<l till midnatt, har dess delning förlorat all 

 grund och bibehållandet deraf förorsakar endast olägenheter, sedan nattens 

 timmar i den allmänna samfärdseln börjat blifva lika använda som dagens. 



Den osäkerhet och de misstag, som beteckningarne f. m. och e. m. såbnuhi 

 fih'orsakat t. ex. i jernvägarnes tidtabeller, hafva slutligen blifvit så besvärande, 

 att man under de sista åren funnir sig föranlåten att genom en särskild be- 

 teckning skilja nattens timmar tVån dagens. Man har sålunda sökt bot fitr den 

 artificiela tvådelningens besvärligheter genom att med densamma komliincra en 

 natuilig två(hdning; men huru mycket enklare och öfverskådligare skulle icke 

 dessa tabeller blifvit, om det varit lagligen berättigadt att utgående ifråii mid- 

 natt räkna alla tiderna i en enda sei'ie från 0*0'" till 23'r)l)"'y Ingenting kan 

 vara olämpligare eller mera vilseledande än att med 12*^ midnatt angifva biu- 

 jan af ett nytt dygn; ty midnatt t. ex. den 23 September kan af den mindre 

 kunnii^c fVirläggas lika väl till dygnets shir som till dess biirjan, och erfaren- 

 heten inom vårt eget land har visat att en stor jernvägsolyeka varit nära att 

 förorsakas genom felaktig uj^pfattning i detta afseende. Öäges det åter den 

 23 September 0'0'"j så kan omöjligen någcm tvifla dcrpå atr med denna be- 

 stämning afses d(>t ifi'agavarandc dygnets binjan. 



De påpekade olägenheterna i beteckningssättet för den lokala medel-tiiK'ii 

 blefvo dock knappast märkbara, förr än denna tid sjelf började att utträngas 

 af en annan. Med jernvägarnes tillkomst följde behofvet af att inom hvarje 

 särskildt förvaltningsomi'iidi' anoi'dna tågplanerna efter en fast tid; men rill att 

 börja med blef deinui såkallade jernvägstid i de för allmänhetens räkning 

 ofl'entliggjoi'da tidtabellerna reducerad till de särskilda stationernas lokala med(>l- 

 tider. Dock medförde denna anordning så mycket obehag för de i'esaude, Inil- 

 kas ur ständigt kommo efter då de reste i östlig riktning, eller tTtre om de 

 foro vesterut, att man började olfcntliggöi'a tidtaltellerna efter den antagna 

 jernvägstiden, hvilken på stationernas ur angafs medelst en särskild visare. 



