II. I\(iiif'(MTiis(>ii t'iii'oliir ilr liiir rcincsciilciiHlr n'L;i'riiiL;';iriii' ;iil lili iituiini;s- 

 piinkr l'ör liiii^ituilcrii;! viilj:i di'U iiicriilinn. smii i;;n- i;tii(iin iiicdcliniiikirii 

 iif mcridianinstrunicntct pii tiltsKi-vatcirict i (ircfiiwidi. 



III. Att longitudorna räknas IVaii (Iciiiia rueridiaii i tva riktiiiiiüai' lill ISO 

 L;ra(l(M', do (istlio-a positiva och de vcstliji'a iicii'atixa. 



IV. KdiitV'ivnscii tüi'osiar att für alla lidsuppg-iftcr, t'ör livilka dci kau >\ iias 

 äii(Iairialsenli,o-t, antaga cu iniivcrsalila«»-, soni dock pa inrct vis skall in- 

 kräkta pä hruket af lokal- idlcr annan nornialtid. da sadaii iii' att fiiiMMliaga. 



V. hcnna imivcrsaldag skall vara en in(-<lclsiildau': «len skall ITn- hela vcrldcn 

 lir.rja vid utg-ihig-smeridiani'iis midnatt, oili sålunda sannnaidalla nic(l del 

 hitrgvrliga dvg-net o<-1i ni('(l datnni under denna meridian. 1'niversalilyg- 

 ni'ts timmar skola utan afhrott räknas Iran O' till '-'4'. 

 VI. Konferensen uttalar den förh(i|)pning- all. sa snart som det är praktiskt 

 nn'ijligt, fle arttronomiska och nautiska dygnen sii förändras, att de iitver- 

 allt hurja vid midnatt, 

 .lemföras dessa heslut med dem, som aret jTirut . fattades i liom, >a liuiiei- 

 man att de i allinänliel öfvercnssrämma med livaraudra ; doek liuuas (va atvikel- 

 ser, den ena gällande sättet att räkna Inugituderna oeli den andra angående 

 förläggandet af vcrldsdygiiets hru-jau till midnatt i ( i reeuwieli. Den ITiria afvi- 

 kelsen är af mindre vigt, den senare ilereniot fundameiilal och iimeliäi', enligt 

 min uppfattning, det enda framsteg, som kongressen förmätt ästadkomiua. 



Oaktadt P^uropas kontinentala stater låtit representera sig vid k(mgre>M'u 

 i M'a-hiiigton, tyektes de doek fästa föga afseende vid dess heslut. <'medau ar 

 efter ar förgingo, ntau att några åtgärder vidtogos fiir deras realiserande, .\lven 

 deras astronomer förliöllo sig fnllkmnligt likgiltiga mot dem med undantag' al 

 Östen-ikarne v. Ofi-oi.zKi; och K. St llli.VM, som varmt ifrade för zoiuidens 

 införande i det borgerliga lifvet. Det var oeksä frän Österrike — rngern, som 

 «len första impulsen till en förhättring i <le hestaentle förliällandeiia utgick, da 

 presidenten fiir de Ungerska statsjernvägarne v. Li dwk; lir ISSS för en kou- 

 fi'reiis af jernväg.-direktruci- föreslog att /ontideii skulle iid'öras ä Österrike 

 Ungerns jernvägar '. Förslaget antogs enhälligt oeli liänski.ts till Ilaiidelsmi- 

 nisternv. I;.\(\»i:ehi-;m för erlmllande af hans godkännamle, hvilket älven med- 

 delade.- några månader derefter, doek med fidjande lydelse: 



' The Httual «tiite of tlic »tiuid.inl limu (itioslii)ii. liv I!. Silir;iiii. liilViid i "1 Im' 

 Ubsei-vatuiy" N:ü IUI, April IH'"». 



