42 I. HAdEX. [1914 



les espéces de lancien Diciduelld (ians les genres Anisotheciuiu 

 et Dicranelld sen s. sliicl., la joignit a ce dernier genre, el cette 

 opinion a élé acceplée par la pluparl des auteurs plus recents, 

 ainsi que par M. Arnell qui en raison des ses caracléres phéno- 

 logiques l'avait placée, dans son mémoire De skandinaviska 

 lofmossornas kalendarium» (1875), dans le méme groupe que 

 riifescens, s(]uarrosini}, crispiiin, Grevilkdnuin et riibrmn. Liin|)richl, 

 s'ap])uyanl sur un caractére Lrés-i'aible, a ce qu'il me senible, 

 indique son affinité avec A. Grevilleaniim: il a été suivi par 

 M. Loeske. Si je nie rattache a l'opinion des derniers bryologues 

 en la placanl dans le genre Anisotheciuiih je ne trouve |)as le 

 motif determinant dans l'inflorescence, mais dans les caractéres 

 distinctifs des sous-familles Ai)isothecioide(i' et Campiflopodwideiv. 

 Toutefois il faut reconnaitre que 1.4. iHKjiiuiIe esl, parmi les 

 Anisotheciuiu celui qui se rapproche le plus des Dicrnnelhi. grace 

 a sa nervure large et mal définie; la structure de i'éi)iderme 

 capsulaire, au conlraire, ne me parait pas prouver une affinité 

 plus grande avec lun de ces genres ((u'avec l'autre. 



Anisothecium rubrum Huds. Lindh. 



Denne plante l)!e^ i literaluren først anført som norsk av 

 Sommerfelt i hans Suppl. V\. La|)i). il826); antagelig er den her 

 i landet foi- første gang samlet av Hofman-Bang og Lyngbye i 

 ISlo iif. et eksemj)lar i Kjøbenhavns botaniske museum. 



Den holder sig til fugtig lerjord, dels len, dels sandblaiulet, 

 ved hækker, i vejkanter, på gamle akrer, i lerfald o. s. v. Søn 

 denfjelds tindes den fornemmelig ved Kristianiafjorden, idet den 

 er almindelig i Kristianiatrakten og likeledes ])a Ringerike, saml 

 pa ganske få steder inde i Bratsberg, Nedenes og Oplandsam 

 terne; derimot mangler den ganske og aldeles på sydkysten ve 

 slenfor Kristianialjoidens munding og pa Vestlandet. Få nord- 

 siden av Dovrefjeld er den nogenlunde almindelig i Trøndelagen, 

 når kyslranden undlas, optrier atter, men mere sparsomt, i Vel- 

 sen, Hanen og Sallen, og er sjelden i Tromsø og Finmarkens 

 amter. Sin nordgrænse har den (i en avvikende form) på Spils 

 bergen. De alier Heste voksesteder ligger ikke i nogen større 

 højde over havet; imidlertid gai- den oj) i furubellel ialfald i Lom 



