4f> 1. HAGEN. 1914 



felts Suppl. Fl. lapp. og i Wikstroms Årsberattelse. Der findes 

 også i herbarierne riglig bestemte eksemplai Ira Saltdalen, samlet 

 av Sommerfell; om Wikstroms angivelse, at planten er samlet 

 i Lysland i Sætersdalen av Ahnfelt og Lindblom, er korrekt, kan 

 jeg derimot ikke avgjøre, da jeg ikke har hat anledning til at 

 se vedkommende eksemplar. Den er imidlertid fundet her i 

 landet allerede av M. Vahl, altså senest i 1802. 



Dichodontiiim pellucidiim er en subarktisk hygrofyt. Man 

 finder den fornemmelig på stener og blokker i og langs meci 

 mindre og middels .store vandløp, men også på gruset og sandet 

 jord ved deres bredder. På kysten, (i Romsdals amt, ved Bodø, 

 på Andøen,) er den imidlertid også iagttat på torvjord, og 

 det er heller ikke utelukket, at den en sjelden gang kan 

 forekomme i)a temmelig tørt underlag. Det synes, som om 

 den i det store og hele foretrækker skifer- og lialfald nor- 

 denfor polarkredsen kalktrakter. Dens horisontale område 

 omfatter del meste av landet, dog mangler den pa Sørlandet 

 mellem Langesundsfjorden og Stavanger både pa kysten og i 

 et bælte av betydelig bredde indenfor denne, likesom den heller 

 ikke kjendes fra lavlandene i Smålenene. Over resten av landet 

 forekommer den, men med ujevn hyppighet; der er egner, hvor 

 den må betegnes som almindelig, saledes i Kristianiatraklen, i 

 .sænkningen langs Drammenselven, på Kristianiafjordens vestside, 

 i Søndre Bergenhus, Kristians, Søndre Trondhjems, den lilstø- 

 tende del av Nordre Trondhjems, Nordlands og måske også 

 Tromsø amt; ellers er den at betegne som mer og mindre sjel- 

 den. Dens nordgrænse i den gamle verden ligger på Beeren 

 Eiland. 1 vertikal retning optrær den med størst hyppighet i 

 det SU balpine helte og går herfra {)a mange steder ned i åsre- 

 gionen, men langt sjeldnere op over trægrænsen; i Sætersdalen 

 stiger den dog op til 12 — 1300 m. og i Jotunfjeldene til 1400 m.; 

 på Dovrefjeld synes dens højdegrænse at måtte sættes til mindst 

 1400 m.; i Lofoten er den ikke iagttat i større højde end 300 m. 

 Den findes måske oftere steril end fruktificerende; frugten 

 forekommer endnu i Østfinmarken og modnes om våren. Eksem- 

 plar samlet senhøstes såvel ved Kristiania som ved Trondhjem 

 har ikke helt moden frugt; et andet, samlet i Kristianiatraklen 

 "A, har, som det synes, fuldmodne kapsler; men alle låg på- 



