i)4 I. IlACKN. [1914 



Cyiiodontium tenellum lir. vuw Liiii].r. 



Dicrdmuu l()r(jiicsc('iis Brucli in schcd. In. ilin. 1S2S noincn 

 niidiiii}. 



Ciinodonliiiin Icnclluin Linipi-. in Kiv|)l. 11. Scliles. I, |). 42"> 

 (18771 



Oncophoriis ni(/ri(((ns Kindl). in Bol. Nol. 1S8'2, ]). 146. 



Ci]nt)(l<)ntiun\ lorfjucsccirs Limpr. Laul)ni. 11. Deulschi., Oesl. 

 n. d. Schw. 1, p. 288 (1886). — 



Il e.sl contraire aux régles de la nonienclaUiie d (Mn|)l()yei- 

 ])Our celle planle le nom spéc'ifi([ue /o/7///<'.srr/),s- (pii lui a élé 

 im])Osé par Bruch sans elre acconipagné de descriplion. La 

 dénoininalion C IcncUiim, aii conlraire, a élé, ii mon avis, publiée 

 dune nianiére (jui lui as.sure la validilé. 



Nan'værende art blev i ældre lid kaldt Dicranniu (frdcilcsceiis 

 og omtales som sådan allerede av Sommeifell i hans Supi)l. Fl. 

 lapp. (1826); en prøve under dette navn i hans herbarium iVa 

 Saltdalen viser sig også at tilhøre C. Icnelliiin. Del ;eldsle ojjbe- 

 varete norske eksemplar er dog samlet av M. \'ahl |)a en av 

 hans rejser, 1786 eller 1802. 



Når vestkysten undtas, er (.. tciwlliiiu en ganske almindelig 

 art. På kysten fra Lister av og til Romsdalen mangler den om- 

 trent helt, idet man kun hai- et par lindesleder, men ellers er 

 den like almindelig søndenfjelds som nordenl]eIds helt til Ham- 

 merfest og Sj'dvaranger. I de højarkliske egner synes den ikke 

 al lindes. I lavlandene og skogregionen er den jevnt utbredd, og 

 den stiger også op over trægrænsen, men er her sjeldnere, dog 

 forekommer den endnu pa loppen av endel højere fjeld, som 

 Hårtejgen (1690 m.) og Knutshøen (1707 m.'. 1^'ra Kiistianiatrakten 

 og Ringerike angis den kun al vokse pa kiselberg, og den er 

 også i I^ofolen almindelig på granit, mon del er pa den anden 

 side ikke tvil underkastet, at den i)a andre sleder. f. eks. i Gud 

 brandsdalen, optrær på noget kalkholdige skifere, og fra Salten 

 er der liere lindesteder i rene kalktrakler. Den vokser utelukkende 

 |)a lørie eller ialfald kun ])eriodisk vate klip])er, pa deres frie 

 flåter eller i spræ'kker og revner, såvel pa apne som |)a mere 

 beskyttete steder. 



Når man bortser Ira foiskjellen i dimensioner mellem planler 

 fra forskjellige voksesledei', varierer (\vn megel lilel; den eneste 



