Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 21 



Riclitungen oder wenigstens die Haupliichlungeii der Thaier, 

 Seen und Fjorde gespielt haben* (Nyt Mag. for Naturvid., B. 28, 

 pag. 414). Det er i forbindelse med denne tydelige iilvikling 

 ganske interessant at merke sig det resultat, Reusch kom til ved 

 sine undersøkeiser omkring Kristianiafjorden og Langesundsfjor- 

 den: Naar vi altsaa i disse tre ting, visse huler, visse jeltegry- 

 der og visse, ofte krummede og bugtede render, maa se vidner 

 om havets arbeide paa kj'sterne, og vi paa de samme klipper 

 have fundet spor efter isbræers skuring, bliver spørsmaalet der- 

 næst: hvad er æ^ldst, og hvad er yngst. Havets virkning kan 

 ikke være det yngste, det kan ikke have udført sit værk efter 

 istiden. I saa tilfælde maatte jo den kraft, som har formaaet at 

 udsvarve jettegryder og udgrave render, først og fremst have ud- 

 slettet istidens forholdsvis ubetydelige skuringsmærker nær ved. 

 Isens arbeide er altsaa det sidste. Men det, at den -ikke har 

 kunnet udslette sporene af havets virksomhed, vidner om, at 

 dens arbeide, forsaavidt dette bestaar i at afskure fjeld, kun har 

 været forholdsvis ringe (Christiania Vid. Selsk. Forh. 1878, Nr. 

 7, pag. 15)., men Reusch meddeler imidlertid ogsaa fra Valders: 

 »Strandefjord, der vel er et virkeligt, i skifer udhulet klippebas- 

 sin« (Nyt ^hlg. for Naturvid., B. 28, pag. 159), og fra omgivel- 

 serne af Kristiania meddeler den samme forfatter: »Han [Vogt] 

 har fundet, at bænkningen gjennemgaaende er konform med 

 overlladen, saaledes at den for eksempel omkring Sognsvands og 

 >hiridalsvandets bækkener i det store hæ^lder indad mod disses 

 midle. Forholdet er vistnok saaledes i sin helhed betragtet; men 

 |)aa de, forresien faa steder, hvor jeg har havl anledning til at 

 undersøge del i sine enkellheder, er dog fundet liere afvigelser 

 end egentlig ventet« (Nyt Mag. for Naturvid., B. 28, pag. 139—140). 

 Det vilde føre os for langt, ja kanske endog true med al 

 spræMige rammen for nærværende afhandling, om vi skulde for- 

 søke al følge det her omhandlede fænomen i dels detaljer. Men 

 indsjøfænomenel som saadanl griper dog paa en saa iøinefal- 

 den(le maate ind i den almindelige overllalelopograli, al vi dog 

 bør klargjøre os endel af hovedlra'kkene, og ikke slaa os lillaals 

 med, al ende! kjendsgjerninger kan ansees som fastslaaede og 

 af den grund forbigaaes i laushed. Naar vi moler ujevnheler i 

 overlladen, saa moler os i samme øieblik spørsmaalet om for- 

 vitring og dens betydning for overllalerelienet. I den senere lid, 

 kanske særlig efterat eolloidkemicn har laget det raske opsving, 

 linder vi, al unier den Namcn X'crwitterung werden hente die 

 heterogensien Vorgiingc /usamnuMigelassl iComptes Hendus d. 1. 

 prem. Conf. Intern. Agrogéologicpie, hudajiest 19(19, pag. 123), 

 men man maa ifølge CoKNr sUarpt sUille inclleni Oberllaehen- 

 verwitterimg und siiUuliire Verwilterung L. e , i)ag. 125, idel 



