Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDHJEMSFELTET 37 



pag. 277); har det derimod ikke sin grund i de lo nævnte momen- 

 ter, saa vidner det om en uvidenhet saa stor, al det ikke er nød- 

 vendig i kvartærgeologisk henseende at liUægge forla tierens ul- 

 lalelser om de norske torvmyrer nogensomhekst betydning. 



De i lorvmyrene ojibevarede trjerester har allerede for lang 

 ti(i tilbake tiltrukket sig megen oj)merksomhet. Saaledes omtaler 

 allerede E. J. Jkssex ekerøtter i Jæderens torvmyrer (Det Konge- 

 rige Norge, Tom. I (1763), pag. 571). Og i »Norske Magasin« 

 finder man berettet om Jæderens afbrændte skoge saa nn ingen 

 findes der, men derimol i lorvmoserne rester af furu, ek, birk, 

 or og hassel (B III, pag. 108, 113—114). H. Sthom meddeler, at 

 furu tidligere var meget ulbredl paa Søndmør, men nu er meget 

 fattig i saa henseende, og videre sier han: »De gamle fyrre- 

 rødder, som slaae tilbage (og hvoraf underliden hele 3 kan findes 

 slaaende lige oven paa hinanden) graves op af jorden og kaldes 

 tiere-rødder« (Beskrivelse over Søndmør, B. I (17G2\ pag. 112). 

 Denne afskogning blev ofte sat i forbindelse med menneskets 

 optræden og ubetæ'uksomme hugst, og der manglede ikke paa 

 forfallere, som behandlede denne side af spørgsmaalet. Saaledes 

 skrev Falch »Om fyrre- og gran-skovene i Norge«, hvor han for- 

 tæller om Søndmørs store, aldeles ødelagte furruskoge og tilskriver 

 skogenes aflagelse ialfald delvis menneskets indgripen (Nye Saml. 

 Kgl. norske Vid.-Selsk. Skrifter, B. I (17S4\ pag. 45— 6S). Og 

 Collin skrev et Forsøg til en afhandling om de gangbaresle 

 misbruge ved den norske skov-huusholdning (L. c. pag. t)9— 88). 

 Hellant fortæller, at han hørte af flere bonder omkring Ofver- 

 lorneå, al ved notdragning i de høieste indsjoer paa selve fjel- 

 dene fastnar noten ofla uti tall och fuiuroller — — — der 

 likviil nu for tiden icke en enda furu vtixer på många mil der- 

 omkring« (Kgl. Sv. Vel. Akad. Handl. B. IX (1748\ pag. 7Gl Ved 

 en tidligere anledning (Bergens museums aarbog 1894 — 95, No. 4) 

 sammenstillede jeg i en afliandling Nogle Iræk af Hardanger- 

 viddens geologiske og airhu'ologiske forhold del vigtigste af den 

 herhen hørende literalur. 



Del har for os megen interesse, at vi linder torvgroper selv 

 oj)pe i vore hoiljeldsegne f. eks. ved Skagastolen i .lolunheimen. 

 Og omkring TuitagriJ i Skjolden lindes utslrakle lorvmyrer. som 

 jeg hadde anledning til al undersoke hosten 19(19; dels fandtes 

 her en mere graabrun torv dels en mere sortbinn eller ganske 

 brun, og i denne torv fandtes selv her resier af l'uru, som niaa ha 

 tilhørt grene og stammer af store irieer, og desuten l'andles rester 

 af næ'ver, bark og ved af birk. 



Inden vort omi'aade har torvmyrci' cii Icmmclig ulstrakl ul 

 bredelse, deis i mindre og mere lokalt ()|)lr;e(ieii(ie moser og 

 myrer, men deis ogsaa i ulslrakte, mere lladtiigi;ende eller noget 



