44 P. A. ØYEN [1914 



torv, 50 cin P/jo/as-niveau 



birk IJttorina-niyeau 



lerblandet grus med sten Portlandia-niveaii. 



Som man ser, er overensstemmelsen mellem planlevekslen i 

 de forskjellige lag sammenlignet med de havbiologiske forhold 

 meget god, saadan som disse sidste kommer tilsyne i anden 

 rubrik med den kvartærgeologiske inddeling, som jeg har indført 

 for vort lands vedkommende. 



Kalktuffer. 



Kalktuffer er jo noksaa almindelige i vort land, skjønt de 

 forekommer temmelig spredt, og faa af dem har vist sig at be- 

 sidde nogen større kvartærgeologisk interesse. Som saadanne, 

 der er af særlig stratigrafisk betydning, bør nævnes forekomsterne 

 ved Leine og Dal i Gudbrandsdalen samt forekomsten ved Und- 

 set i Biri. 



I det trondhjemske har jeg ikke selv havt anledning til at 

 undersøke nogen kalktufforekomst, men et par saadanne er dog 

 kommet til min kundskab inden dette omraade. Fiskeriinspektør 

 Landmark har git mig meddelelse om en kalktulTorekomst 

 omtrent midtveis mellem selve Ladehammeren og det nærlig- 

 gende landemerke, men uten nogen nøiere beskrivelse af selve 

 forekomsten og dens sammensætning. Et tilsendt prøvestykke 

 viste en gulgraa, tildels sammensintret og delvis konglomerat- 

 agtig masse; denne afdeling af tuffen synes helt skilt fra en til- 

 syneladende moseluf af samme farve, men som ogsaa er noget 

 sammensintret. 



Hr. Martin Moe (Stjørdalshalsen) sendte mig sommeren 1910 

 prøver fra et par af ham fremfundne kalktufTorekomster. Den 

 første af disse var fra fjeldet ved Olderen (Skjærvold, Stjørdalen) 

 og bestod af lysegraa mosetuf med sneglerester, tildels noget 

 jordagtig eller ogsaa drypstenagtig, men ogsaa tildels en ganske 

 fast, tufagtig masse. 



Den anden tufforekomst viste sig derimot at være af større 

 interesse. Denne var fremfundet paa fjeldet mellem Auran og 

 Frøskvik (Stjørdalen). De medbragte prøver viste sig at tilhøre 

 forskjellige grupper. Dels var det en gulgraa, fast tuf med en- 

 kelte brudstykker af snegle- og bladaftryk, hvoriblandt bemer- 

 kedes vakre aftryk af 



Betiila odorata Bechst. 

 og tildels var den noget jordagtig og uren, hyppig breccieagtig 

 med indesluttede filler og bitter af lerglimmerskifer. 



Paa andre steder var det en mere graa tuf opblandet med 



