48 P. A. ØYEN [1914 



Raschs iakttagelser synes ogsaa at være kommet til almenhetens 

 kundskab, thi A. Schjøth som nogle aar senere skriver om havets 



fænomener i Norge, »Om enkelte af havets fænomener 



Norges naturforholde« (1848) skriver, at »Storeggs-Plateauets 

 overtlade er ifølge lector Raschs undersøgelser, bedækket med 

 et lag af stene, som oftest mindre og med afslidte kanter. Et 

 tyndt lag af sand, grus og skjælfragmenter dækker dette lag af 

 Steen« (pag. 39). Ligheten mellem de to ullalelser — er saa 

 umiskjendelig, at kilden er sikker nok. 



Senere begyndte saa G. O. Sars sommeren 1871 sine mere 

 systematiske undersøkeiser af disse forhold og gav i et foredrag 

 18|72 et »Bidrag til kundskaben om dyrelivet paa vore hav- 

 banker«, hvor han da ogsaa omtaler Raschs iakttagelser paa 

 Storeggen (Christiania Vid. Selsk. Forh. 1872 pag. 78 flg.). Her 

 omtaler da ogsaa Sars »enkelte isolerede, som en fortsættelse 

 af de store fjorde udstikkende render« (L. c. pag. 74) og for- 

 tæller videre, at »bundskraben kom op hge til mundingen fyldt 

 med smaa afrundede og afslibede stene, hvis lighed med de af 

 bølgebevægelsen idelig rullede og derved lilglattede fjærestene 

 var i høiesle grad paafaldende« (L. c. pag. 75), og ifølge hans an- 

 skuelse er havbunden selv paa »80 — 100 favne — — — gam- 

 mel for bølgebevægelsen udsat strand« (L. c. pag. 76), og han 

 brakte da ogsaa som bevis herfor selv fra en dybde af »50 

 favne talrige døde skaller af Mya truncata, Saxicaua riigosa og 

 Venus casina, alle utvilsomme littorale dyr« (L. c. pag. 77). Og 

 fra den søndre kant af Storeggen er ogsaa oplisket fra en dybde 

 af 65 — 90 favne flinteblokke med paasiddende muslingskaller. 



Lignende fænomener har ogsaa Appellof henledet opmerk- 

 somheten paa fra forskjellige steder og tildels under noget andre 

 former, og dette forhold som Appellof henleder opmerksom- 

 heten paa fra »Michael Sars«s togt i 1902 fortjener i høi grad 

 at drøftes samt at underkastes en indgaaende undersøkelse i 

 hvert enkelt tilfælde. Paa nævnte togt undersøktes nemlig den 

 store Færøbanke S.V. for Færøerne; dybden varierede her fra 

 100--300 meter, og i en dybde af 125 m. trawledes med det 

 resultat, at man fik en enorm mæmgde tomme, men hele skaller 

 af Pectunciiliis glycimeris, Venus casina, Tellina crassa, Arca te- 

 tragona, Tapes edulis, samt enkelte levende eksemplarer af 

 Pectunculus glycimeris, Venus casina, Tellina crassa, Mactra ellip- 

 tica, Psammobia tellinella og Dosinia. De døde skaller var ganske 

 hvite og det var eiendommelig at se, hvorledes denne hvite 

 farve satte sit præg paa de øvrige her forekommende bunddyr 

 (Norges fiskerier. I. Norsk havfiske. 1ste del: Havforskning og 

 havfiske pag. 77). Om denne interessante forekomst uttaler 

 Appellof, idet han vil »kun fremhæve den biologiske side af 



