Nr. 6] KVARTÆR-STUDIKR I TRONDHJKMSFELTET 59 



»this is suj)j)osed lo be in Qualeniarv geology as elsewhere to 

 sellle by astroiioniical methods« (Die Veranderungeii des Kli 

 mas seit dem Maximum der letzlen Eiszeit, Slockhobn 1910, 

 pag. 343). 



Men likesom vi finder, al bavels (iske har sine vandringer, 

 ialfald mange af dem, saa finder vi nogel lignende hos en række 

 ferskvandsfiske. Dette er et interessant fænomen, som har til- 

 trukket sig megen opmerksomhet, og som fortjener det ogsaa fra et 

 kvarlærgeologisk synspunkt. Hklland skrev om »Ferskvands- 

 fiskenes indvandring i Norge (Naturen, 190S, pag. 172 — 179\ og 

 ban henviser til et geologisk fjenomen, der maaske kan hjælpe 

 til at forklare ind.sjøfiskenes paafaldende udbredelse (L. c. pag. 

 177), idet han om setesjøerne siger, at »i ethvert fald kan disse 

 sjøer komme til at taa betydning ved diskussionen om fersk- 

 vandsfiskenes udbredelse« (L. c. pag. 178). Hklland kunde paa 

 denne maate bringe ferskvandsfiskene op til en høide paa 

 1090 m.« (L. c. pag. 177). Jeg kan her tilføie, at ved at benytte 

 samme fremgangsmaate kan man komme op i 1215 m. o. h., idet 

 jeg nemlig i Grimsdalen har maalt seteterrasser i denne høide 

 (P. A. ØYKN: Kontinenlalglaciation og lokalnedisning, 1.S99, pag. 

 88). Allerede før Hklland skrev sin mere almindelige afhand- 

 ling, hadde (Ihikg behandlet del samme sporgsmaal i en afhand- 

 ling: »Naar indvandrede røien i ind.sjøerne i det sydlige NorgeV- 

 (Naturen, 1908, pag. 77 — 84). Salmo alpiniis er en arktisk fisk 

 med vid ulbredelse i den Ijoreale zone; men medens røien i de 

 arktiske egne lever saavel i indsjøerne og elvene som i havel, 

 er den i de sydlige mere tempererede egne kun knyltel til fersk 

 vandene. Grikg kom til del resultal, at røien var al belrakte 

 som en marin relikt fra den senglaciale epiglacial periode. 

 Denne fiskeart er saaledes et interessant eksempel paa forskjellig 

 arlede geologiske faktorers indflydelse selv likeoverfor saa lel 

 Ix'va'gelige organismer. Som bekjendl, sier Nohdc.aaiu), bar 

 N'estlandet |)aafal(len(ie faa ferskvandsliske i sammenligning med 

 Østlandet. Trøndelagen indtar en mellemstilling derved, at endel 

 av de ferskvandsfiske, som mangler paa Vesllandet, forekommer 

 i 'rrondlijeuisauilerne — — — . De vesllandske ferskvandsliske 

 er laks, ørrel, rør, aal og stikling. Disse fiske har den egenskap 

 tielles, al de kan taale ophold i sjøvand — — — . De fersk 

 vandsfiske, som vilcs at lorekomme i Trondhjems stift, er lol 

 gende: (ihhor. hikc, slikliii<i. hdrns. orrctkijiv. niorl. orrci. hiks. 

 ror. liarr, sik, sldmsHd. (/Jrildc. (uil og .s7(»/v Desntcii er utsal 

 icgiibuørrcl og skrubllyudre NoMDc.v.Mn): j\'rsk\andsliske 

 lieiiie i 'rrondhjeinsauilcrne , sa'rtryk af 'l'rondbjeui og Trøude 

 lagen, 1914<'). Af disse er stamsilden og støren Ijordfiske. I. aks, 

 orrel, ror, aal og stikling bai- 'rroiidlijemsfjoi-dens omgivelser 



