70 P. A. ØYEN [1914 



(Polylekiiisk Tidsskrift, 18^/58, pag. 183). Og i samme tidsskrift 

 for 18ff58 sammenstiller Kjehulf pag. 332 resultaterne af sine 

 egne undersøkeiser med P^rdmann's i følgende: 



K.iERULF: — F]rdmanx: — 



Glacialhanker, Krosstensåsar & Rulsteiisåsar 



Mergeller, Hvarfig lera & mergel, 



Muslingler, Fucuslera, 



Tegllei-, Underler, 



Sandler, Overler, 



Yngste omlagede sand. Mosand. 

 Og Kjerulf lilføier selv paa samme sted, at da »bliver del ind- 

 lysende, at ligheden i bygning er meget stor«. Og vi kan nu 

 tilføie: den var altfor stor. 



I den historiske oversikt kommer vi til at behandle Torell's 

 opfatning, der ganske nøie sluttede sig til den engelske og delvis 

 ogsaa kanadiske, men som vel nærmest derfor, at den væsentlig 

 tok sigte paa de aMdre afsnit, ikke kunde helt tilfredsstille naar 

 sjjørgsmaalet reisle sig om behandlingen af den hele rækkefølge. 

 W fulder saaledes ogsaa i Sverige de to begreper, glacial og 

 postglacial, til at Ijegynde med, og den videre utvikling fortsatte 

 i retning af at opdele videre, hvert for sig, disse to hovedafsnit. 

 De Geer indførte saaledes senglacial som en afdeling af det 

 førstnævnte afsnit, og inddelingen af det sidste i ancylustid, 

 littorinalid, limnæ^atid er jo vel bekjendt. Og i nær tilslutning 

 til denne inddeling har Rosberg ogsaa betragtet de finske for- 

 hold (Geographische Zeitschrilt, 7 Jahrg. 1901, pag. 486), medens 

 hans landsmand Ramsav inddeler kvartærsystemet " i holocen 

 (recent och jioslglacialt) og pleistocen (glacialt och interglacialt) 

 (RaxMSay: Geologiens Grunder, I (1912), pag. 317). Hos danskerne 

 finerer vi derimot: 1) ishavstiden, 2) alluvialtidens første afsnit 

 (fastlandstiden), 3) alluvialtidens andet afsnit (Tapes-tiden) (Ussing- 

 H ARDER: Danmarks geologi 1913, pag. 333 — 334), som vi ser 

 sluttende sig temmelig nøie til den tidligere nævnte svenske, kun 

 med noget andre navne. I temmelig skarp motsætning til de her 

 nævnte inddelingselementer slaar nu det forsøk, som De Geer 

 i de senere aar har gjort for at faa gjennemført en helt ny ind 

 deling af de kvartære afsætninger, men denne synes imidlertid 

 ikke at ha vundet nogen større tilslutning ntenfor hans egen 

 skole (Geol. Forn. Forh.' Stockholm, B. 33 (1911), pag. 46(> & B.' 34 

 (1912X pag. 445 — 447). Vi vil overlate til de svenske geologer 

 selv at diskutere de mange, tildels vanskelige navne, som her 

 er foreslaat, da det anvendte inddelingsprincip med foreslaaede 

 navne interesserer mindre seet fra et norsk synspunkt. 



Det har dog en vis interesse for os at se klassifikationen i 

 sine hovedlra'k, der paa det nøieste slutter sig til De Geer: 



