126 P. A. o YEN [1914 



og uttaler: »Stiandliniernes hyppige Forekomst i vore Fjorde, 

 Sunde og paa vore Kyster, deres bestemte Gruppering i adskilte 

 Niveauer, der over store Strækninger kunne forfølges, og over 

 endnu større vise sig at correspondere i Højde, de tydelige Sprang 

 mellem disse Niveauer, og den fuldkomne Overensstemmelse 

 mellem Højden af Terrassernes Overflade og Strandlinierne er 

 tilsammen Omstændigheder, der pege med Styrke hen paa Strand- 

 linierne som dannede i Havets Niveau, og senere løftede op over 

 delte, i forskjellige Sæt, efter Niveauernes Antal og indbyrdes 

 Afstand« (L. c. pag. 50). Ved samme anledning angir jMohn fore- 

 komsten af en horizontal linje paa sydsiden af Lekø i en høide 

 af 340 f. o. h., og en horizontal linje paa nordsiden af Lekø i 

 en høide af 841 f. o. h. (L. c. pag. 14 — 15), og som man kan se 

 af en afbildning sammesteds (pag. 15), hæver selve hovedmassen 

 af Lekø sig over linjen, og ved den ene ende reiser sig en spids, 

 afsondret i^ra det øvrige, i veiret. Likesaa angies en strandlinje« 

 paa østsiden af Tommenø til 301 f. o. h. (L. c. pag. 15 — 16). 

 Torghattens aksler derimot bestemtes til at ligge i en høide af 

 347 f. o. h. (L. c. pag. 15), og i den anledning uttaler Mohn føl- 

 gende: »Torghattens Axler ligge i Niveau med Strandlinien paa 

 Lekø. Et Indtryk har jeg af, at det mod Søen vendende lavere 

 Forland paa flere Steder paa Kysten ligger bestemt under Ni- 

 veauet af en nærliggende Strandlinie. Over dette rejse sig isole- 

 rede Kupper (Sverresborgklumpen ved Throndhjem, Bremsnes 

 hatten ved Christianssund, Torghatten, en Knause paa Halvøen 

 ved Senjens Sydside« (L. c. pag. 52 — 53). Og med hensyn til 

 den lave kystllate uttaler han ganske liketil, at dette forhold 

 er det raadende langs kysten« (L. c. pag. 51). Allerede i 1880 

 skrev Sollas en afhandling »On Ihe Island of Torghatten« (Geol. 

 Mag. London, Dec. II, Vol. VII. pag. 516), og her sies: »The plat- 

 form from which the peak of the island rises is a narrow plain 

 of marine denudalion, produced when the island was submerged 

 375 feet below its present level. The tunnel which traverses 

 it is a sea-cave excavated between two master joints. — — — 

 The joints are the most important factors in denudation« (L. c. 

 pag. 516). Oj)dagelsen af dette lave forland og dets egentlige 

 karakler er derfor ikke saa ganske ny som i den livlige dis- 

 kussion om den saakaldte »strandilate« saa ofte betonet. Og 

 det er vistnok ganske korrekt, hvad en referent i sin tid skrev: 



the views bear a very striking resemblance lo a simple 



raised beach« (The Geographical Journal, London, 1894, pag. 

 186). Endel hithørende fænomener har jeg behandlet ved en tid- 

 ligere anledning, hvorved ogsaa fandtes leilighel til at henlede 

 o])merksomhelen paa endel trondhjemske forhold (P. A. Øven: 

 »Skilbotn, et bidrag til kundskaben om stranderosion« — Arch. 



