138 J^^. o\i-N [1914 



bevægelse af strandlinjen tidligere adskille landpartier gjenfor- 

 entes ved land broer. 



Da imidlertid i øvre jjliocæn lid de belydelige klinialforan 

 dringer begyndte al indlræ, som eflerhaanden førte over i istidens 

 slørre og tildels ret belydelige, som glaciale og interglaciale sving- 

 ninger, bekjendle oscillationer, blev forholdene langt mere kom- 

 plicerle. Naar saa dertil kom mindre forandringer, men allikevel 

 store nok til at inlluere paa de biologiske forhold, saa vil det 

 let indsees, at kombinationerne meget snarl blev saa indviklet, 

 al den lovma'ssighel, der sikkerlig ligger til grund for den hele 

 utvikling, tilsynelatende blev utvisket, og det laa da nær for 

 haanden særlig at vende sin opmerksomhet mot de fænomener, 

 der for os mennesker endnu synes mere lilfældige ulen al regu- 

 leres af mere bestemte love, og derved kom studiet mere ind 

 paa de lilfældige transporters« vei eller del gled ubevisst og 

 uvilkaarlig tilbake i en noget afbleket katastrofismes spor. Og 

 der synes det at forbli saa længe, indtil »den mekaniske opfat- 

 ning« med ubønhørlig styrke gjør sig gja^ldende, ikke blot for 

 jordskorpebeva'gelsens mere næMtliggende problemer, men ogsaa 

 for de klimatologiske lænomeners vedkommende, ja til og med 

 ved reguleringen af de tilsynelatende mere tjernliggende biolog- 

 iske forhold af forskjellig slags, i forhold til høidebeliggenhet, 

 temperalur og sammensætning af omgivelserne. Men forutsætnin- 

 gen for, al en saadan mekanisk belragtningsmaale kan overføres 

 paa de biologiske forhold, blir da, at organismen, saavel plante 

 organismen som dyreorganismen, er til en vis grad ialfald saavel 

 elastisk som plastisk, saaledes at den kan akkomodere sig, beholde 

 en given form og igjen taale forandringer i den. De organismer, 

 der ikke har denne evne, vil under de geodynamiske forandrin- 

 ger gaa tilgrunde, de som har den i utilstrækkelig grad vil for- 

 krøbles, og kun de organismer, som i ethvert givet tilfælde i sig 

 selv har evnen til at afpasse sig efter indtrædende forandringer 

 og tilpasse sig i de nye forhold, vil ha ulsigl lil al overleve og 

 ulvikle sig videre. Men for en saadan u I vikling kræves nød- 

 vendigvis konlinuilel. Likesom lithosfa^ren reguleres af de dyna- 

 miske love og hydrosfæn-en med atmosfæren af de hydrodyna- 

 miske, saaledes oplrær »vandringsloven ' som den regulerende 

 faktor i de biologiske forhold, — tilpasningen i rum og lid blir 

 for saavel planter som dyr en nødvendighel. 



Dermed har vi igrunden som en nødvendighel gil grund- 

 trækkene i istidens biologiske forhold , og ikke blot i istidens, 

 men i alle liders. Den foregaaende fremstilling, likesom ogsaa 

 de i delte specielle afsnit meddelte kjendsgjerninger fra natur og 

 litteratur, vil ha git os el indtryk af, al forskningens resultater 

 ikke beslandig slemmer med virkelighelen. Men saavel af den 



