Nr. 6] KVARTÆR-STUDIER I TRONDH.IEMSFELTET 143 



graphy«, som Gulliver har beskrevet (Proceed. American Acad. 

 of Arls and Sciences, Vol. :U 11899}. pag. 149—258). Det er dog 

 ikke blot langs fjorden selv, vi kan møte saadanne utprægede 

 strandvolde, men ogsaa langs indsjøbredder, f. eks. ved Lange- 

 vandet paa overgangen fra Khvbu lil Ler station. 



Men hvad vi saaledes finder ved nutidens slrantl, gjenfinder 

 vi langs de gamle niveaulinjer, — og det er træffende, naar 

 Campbell uttalte om Vardøen: up to about GO feet the raised 



beach is a repetition of the actual beach, but grass-grown 



— The highest beach in this hollow is about 100 feet above the 

 present sea-level, and partially covered with peat. Rolled stones 

 and stones packed by water are close to the highest point in 

 this island al 200 feet« (Quart. Journ. (ieol. Soc. London, Vol. 

 30, 1874, pag. 454—455). 



Konservator Hans Kler skrev »om strandens dyreliv« (Na- 

 turen 1908, pag. 213 flg.) og om dyrelivet i I)røbaksund< (Nyt 

 Mag. for Naturvid. 1904, pag. GI ilg.) og fremdrog mange træk 

 af betydelig, biologisk interesse, og derigjennem ogsaa en kvar- 

 tærgeologisk, særlig i sidst anførte afhandling. 



NouDGAAHi) har i en lang række af aar levert en mængde 

 interessante og væM'difulde bidrag til belysning af strandbeltets 

 biologiske forhold. Vi skal nævne et par eksempler: I Strøm- 

 men forekommer ogsaa tarer fLam/'/ia/vVr) under tangl)eltet fF»c«s- 

 regionen', men tarer findes derimot ikke i selve Borgenfjorden, 

 hvor de erstattes av aalegræ^s (Zoslcra). Fiiciis Desiciilosus og F. 

 serratiis er de almindelige, og selv i fjordens indre del ved Kor 

 sen forekommer Halanus halanoides; man ser huller efler Mija 

 arenaria. Miitiliis ediiUs, Cardiuni ediile, Littoriiia lillorea og Hy- 

 (Irohia idinv |)ræ'ger omgivelserne (^Det kgl. norske Vid. Selsk. 

 Skr. 1909, Nr. 7, pag. 34). I Mofjorden falder langbeltels øvre 

 gra'use ikke sammen med strandlinjen; der er en afstand af 

 omtr. 1.5 meter ned paa tanggræ'nsen. Paa grund af overflade- 

 vandets sta'rke opblanding ser Mofjordens strand ud som bred- 

 derne af en indsjø. Der sidder i strandlinjen ingen Mijtdiis edidis 

 eller Jialamis halanoides eller Lillorina. ]"\^rst nedenfor 1.5 meter- 

 linjen lindes j)aa enkelte steile fjeldva'gge eksem|)larer af Lillo- 

 rina rndis. Tangbeltet bestaar af Fncus scrratus, den brakvands- 

 form af l'ucns vesicnlosus, som er bleven kaldt F. ceranoides, osv. 

 Ovenfor den øvre tanggnense (1.5 meter) har jeg ikke fundet 

 nogen levende bunddyi- Bergens Museums aarbog 1903, Nr. S, 

 pag. ;",8'. 



Spørsmaalel om landets haxiiing har vaUt megen interesse. 

 Ilos os h;ulde allerede Keilm u sin ()|)inerksomhet henvendt 

 paa en nu-re systematisk undersokelse af dette forhold; men han 

 kom til det resultal, al fuldkommen vished foi'. at nogen deel 



