Nr. 6] KVARTÆH-STiniKH I TRONDHJEMSFELTET 163 



lige og mellemsle Sverige i den hensigt at følge iaciesutviklingen 

 af de mange forskjellige morænetrin, som hev optraT, og som 

 jeg ogsaa tildels kjeiulle nogel til fra et pa'- tidligere reiser inden 

 dette omraade. 



Nu, det er vistnok med rette henvist til, at man, for at l'or- 

 staa islidsbræerne, bør studere nutidens, men da vel at merke, 

 de til istidens bræer tilsvarende, (irønlands, Spitsbergens, osv. Thi 

 man maa vistnok være enig med Grenvilli: Cole, naar han sier: 

 »The localized glaciers of the Alps and Norway mislead rather 

 than instruct, in regard to the huge deposils of boulder clay 

 and the sheets of glacial gravel that represent one of the latest 

 phases in the complex growth of Europe < (Grenville (k)LE: 

 The Growth of Europe, 1914, pag. 49). Naar man da ogsaa vel, 

 hvor vanskelig det er at enes om svaret paa spørsmaalel: What 

 is a glacier"? , som det i sin tid fremgik af en diskussion i 

 Washington Philosophical Society (Nature, Vol. 32, 1885, pag. 300), 

 saa er det ikke saa merkelig, at meningerne kan komme til at 

 ytre sig temmelig divergerende, naar spørsmaalet reiser sig om 

 de enkelte, glaciale afsætningers egentlige karakter. Dette tra^- da 

 ofte frem ved distinktionen mellem fluvioglaciale og glaciomarine 

 afsætninger. Koken sier: Es ist sehr die Erage, ob das einem 

 Kontinent gleiche Inlandeis in demselben Masze beweglich ^var 

 w'ie die Eisdecke eines Hochgebirges. .lede klimatische Schwank 

 ung iiuszert sich in Alpengegenden viel unruhiger und wird viel 

 empliiidlicher regislriert. Es kann leichter zu Riickziigen und 

 Vorstoszen der Gletscher kommen, wahrend die schwerlallige 

 Masse des Binneneises gewissermaszen erst auf eine Summierung 

 der klimatischen Anderungen reagiert (E. Koken: Die Eiszeit. 

 Tiibingen ISDi;, j)ag. 21 . 



Det kan kanske for mange synes, at dette ligger noget tilside 

 for den opgave, som her foreligger, men jeg har megen erfaring 

 for, at dette netop er saadanne kjernepunkter, som det gjælder 

 at være fuldt fortrolig med, naar vi skal gjennemgaa disse mange 

 trin. Thi det er kanske inden faa onnaader, der hersker saa 

 megen iiklarhet. og det vistnok af den grund, at mange afsæt 

 ninger petrogralisk gaar temmelig noie over i hverandre, hvad 

 man ogsaa maatte vente ved den kombinerle virkning af vand 

 og is. Og dertil kommer, al afsætningerne som regel er iiten 

 fossiler- paa |)rima'rt leiesled, om end paa mange steder saadanne 

 foreUonnner seknndaMt indleirel; men del er da indlysende, al 

 den forholdsvis sikre ledetraad, som fossiler i almindeligliel gir, 

 vil da ogsaa svigte. Derfor ogsaa saa megen uoverensstemmelse 

 og usikkeihet. 



Vi kan til al begynde med erindre, hvad Eimlam skrev i ISHS, 

 da han belegnel Wisconsin or (>hainplain som epoch of linal 



